Na druhým patře se něco děje.
Na dvojce se něco stalo.
Hele.
Dostat sem jediný slovo trvá tejden.
A vy panikaříte kvůli něčemu,
co je na druhý straně basy!
V PŘEDCHOZÍCH DÍLECH JSTE VIDĚLI
Myslíš, že poslouchaj?
A ty to snad víš?
Vím jedno.
Že jim jsme fuk.
Oni jen musej dvakrát denně zapnout tuhle podlahu
a honit čísla.
Potřebuji půjčku.
Někoho už máš na mysli.
Mnoho jich není.
A přesto nechceš říct, kdo to je?
Davo Sculdun.
To není bankéř.
Ale lotr.
Dejcháš mělce.
Doktor tady byl včera.
Opravdu nevíš, kde teď je?
Nový pracant v dílně!
Nikdo ani hnout!
Mám novej nápad.
Anto Kreegyr.
- Setkej se sním. - S Antem Kreegyrem?
Očíhnul imperiální elektrárnu na Spellhausu.
Zajali jsme pilota rebelů. Je ze skupiny Anta Kreegyra.
Myslíme si, že Kreegyrovi zatím nechybí.
A co tu loď poškodit?
Ať pilota najdou mrtvého v kokpitu.
Udělejte to rychle a opatrně.
A nezanechejte žádné stopy.
- Nemůžeš mu pomoct? - Už není, jak mu pomoct.
Prodělal těžkej infarkt.
Co se stalo na dvojce?
Ze čtyřky propustili chlapa, ale omylem ho hned druhej den dali na dvojku.
Profláklo se to, tak je všechny zabili.
Nikoho nepropustěj, že ne?
Teď ne.
Po tomhle ne.
Zejtra musíme utýct.
- Už zejtra? - Slyšels mě.
A kam?
Kamkoli.
Ale musí to bejt zejtra.
- Fakt zejtra? - Nečekejme.
Lepší šanci už mít nebudem.
- Tobě fakt šibe. - Ne, poslouchej mě.
Nemaj dost strážnejch a dobře to vědí.
Mají strach. Zrovna teď se nás bojí.
Bojí? A čeho?
Právě zabili sto chlapů, aby je umlčeli.
- Co to podle tebe je? - Ukázka moci.
Moc? Moc nepanikaří.
Pět tisíc muklů zjistí, že se odtud nikdy nedostanou.
Nemyslíš, že z toho maj nahoře těžkou hlavu?
Nevíme, co tu vyrábíme, ale oni to potřebujou.
Další překvapení si nemůžou dovolit.
Míň strážnejch než zejtra tu nikdy nebude. Dobře to víš.
Do postoje.
S každým dalším dnem budou jen silnější.
- Akorát, že my nemáme žádnej plán. - Máme plán.
Jo tak? Ty, Birnok a Melshi?
Teď bys neměl bejt blbej!
Tak pojď!
Ten plán se točí kolem nováčka.
Zejtra nám vymění Ulafa.
A to se nemusí hned tak opakovat.
Radši umřu při pokusu je sejmout, než abych jim dával, co chtěj.
Lepší šanci mít nebudem.
Musí to bejt zejtra.
Postoj.
Vězňové, pokračujte do své cely.
Keefe, kde je?
Umřel.
On to nedal?
Co se stalo?
Ulaf umřel, copak to nechápeš?
- Kdo umřel? - Ulaf, ten starej.
Novej chlap. Zejtra.
Co se děje?
Řekni jim to.
Sesypal se na mostě.
- Dělej! - Co nám má říct?
Co se stalo?
Přišel tam doktor.
A moc mu nepomohl, že?
Kino?
Všichni vězni poskytnou plnou součinnost,
jinak začneme bez varování aktivovat podlahy.
Keefe! Zmiz!
Tak co se stalo?
Ten doktor nám řekl, co se stalo na dvojce.
Je to pravda, že jo?
Usmažili celej most.
O to ani tak nejde.
- Spíš o to, proč. - Nahlas.
Říkal, že udělali chybu
a poslali zpátky chlapa, kterýho propustili.
- Usmažili dvě šichty, aby bylo ticho. - To fakt říkal?
Jak by to mohl vědět?
Tomu nevěřím.
Je to jen doktor. Tomu by nic neřekli.
Nikoho nepropustěj ven!
Je to tak.
Všechno je to pravda.
Je to tak, jak říká.
Nikoho nepropustěj.
Nikdy.
Všichni zdechneme tady,
nebo v jiný base.
Takže teď zalezeme do svejch cel
a začneme kout plán.
Kreegyrovi muži to spolkli.
Vyžádali si přistávací dok.
- Našli tu loď? - Už ji odtahují, pane.
„Pilot mrtev. Loď plula.
Výchozí přístav nezjištěn.
Záchranné složky Kafrenu neodpovídají, GPE 7000.
Operátor patrně umrzl kvůli poškození hydrauliky při výstupu z hyperprostoru.“
Vyšlo to.
A teď už jenom vyčkáme.
- Návrh, pane? - Ano.
Přece jen bychom se tam měli ukázat.
- A proč? - Udělat to, co děláme obvykle.
Neidentifikovaná loď, mrtvý pilot. To bychom chtěli vidět, nebo ne?
Řekněme, že se Kreegyr dívá.
Nejméně podezřelé bude, když o to projevíme zájem.
A přesně to také uděláme.
Poslouchejte!
S počítáním šicht je odteď šlus.
Je jenom potom a teď.
Je jenom jedna cesta ven.
Hrajte to, jak chcete.
Ale já to beru tak, že jsem stejně mrtvej
a tím začnu.
Varovat noční šichtu nemá smysl.
Dřív nebo později se o nás stejně dozvědí.
Tak ať to nějak vypadá.
Vyhlašujeme nová pravidla.
Všechny přechody po mostech budou probíhat v naprosté tichosti.
Jakákoliv směna, která neuposlechne, bude kolektivně potrestána.
Do postoje.
Do postoje!
Krok dva.
- Můžu? - Jo.
Pane doktore, nevíme, co s ní.
Má brát prášky a ví to, ale přistihli jsme ji, jak je schovává,
a když jsem se jí ptala, co to má znamenat,
řekla, že po těch pilulkách jí nechutná
a že bude radši jíst než vás nechat ji léčit.
Dobře. Kde je teď?
- Je to tamhle. - Chápu. Dík.
Kdysi jsem tu už byl. Před třiceti lety.
Když jsem opustil Chandrilu
a svého šéfa, na ambasádu jsem se těšil.
A změnila se nějak?
Těžko říct.
Nedával jsem moc pozor.
Myslel jsem, že se sem budu vracet pravidelně.
Je to státní majetek.
Výzdoba podléhá schválení. Možnosti změn jsou tedy omezené.
Je to trochu staré, že ano?
Já rád nové.
A vím, že je to nezdvořilé klišé,
ale jedna z výhod velkého bohatství je nezávislost na názorech druhých.
Já vás pochopila.
Ano. Všichni říkají, že jednáte přímo.
Senátorka má mnoho povinností
a podle toho se naučila nakládat se svým časem.
I já mám rád ve věcech jasno.
I když si pak říkám, co všechno je za rohem?
Vaše zvídavost se vám očividně vyplatila.
Setkal jsem se s vaším chotěm. Několikrát.
Chápu.
Hádám, že za tenhle roh dnes nahlížet nebudeme.
To tedy ne.
Mnohé národy nedokážou průzračnost chandrilských sňatků docenit.
I naši lidé jsou občas zmatení.
Meze mohou osvobozovat.
Staré zvyky mají smysl.
Dobře.
Takže si rozumíme.
Takže vy hledáte možnosti volnějšího bankovnictví?
Vše víš ode mě, Davo.
Ale já to chci slyšet od ní.
Ano.
Prověřujeme alternativní možnosti financování pro naši nadaci.
A jak vám Tay určitě již sdělil,
naše podnikání dosáhlo rozměrů,
které umožňují sdružovat různorodé transakce tak,
že je nelze zvnějšku nikterak rozklíčovat.
Ano. To je mi známo.
Nešťastné však je, že funkcionáři jako vy,
ti s prvotřídní pověstí,
soudí, že by se využitím podobných příležitostí
nějak pošpinili.
Peníze vám dám.
Rodinné bohatství má být zdrojem hrdosti
a to, jak s ním nakládáte, by mělo být ryze na vás.
Nová legislativa Impéria, schválená za přispění Senátu,
jak víte, je tíživá, ale dá se lehce obejít.
Udělali z toho hru a my ji hrajeme.
Zřizujeme charitativní fond na dobročinné účely.
To jsem pochopil.
- Co mě to bude stát? - Odměna?
V procentech z převedených prostředků.
Já nic nechci.
Teď už pro mě peníze nic neznamenají.
Charita, že ano?
- Trvám na tom. - A já to odmítám.
Nerada bych vás urazila, ale nechci vám být nic dlužna.
Příjemnější pro mě bude vám zaplatit.
S drobnými nepříjemnostmi se musí podnikatelé vyrovnat.
Co chcete?
Rád bych znovu přišel.
Rád bych se sem opětovně vrátil.
Něco takového se jistě zařídit dá.
Mám čtrnáctiletého syna.
Rád bych ho přivedl s sebou.
To nemyslíte vážně.
- Nežádám o zasnoubení. - Tak o čem tu hovoříme?
O seznámení.
Vaší dceři je třináct. Brzy bude plnoletá.
Dva mladí lidé.
Atraktivní a privilegovaní chandrilští občané.
Proč si myslíte, že tuto tradici schvaluji?
Pozice, jež zastáváme, někdy rozhodují za nás, nemyslíte, senátorko?
Nikdo z nás nežil tak, že bychom si mohli dovolit být nekonformní.
Jiná nabídka není?
Obávám se, že ne.
Tay vás vyprovodí ven.
Ovšem.
- Musíte nad tím popřemýšlet. - Nad tímhle nepřemýšlím.
To je první nepravda, kterou jste řekla.
Bylo mi potěšením.
Na kašně byla značka.
To nic neznamená.
To já vím. Vyběhla jsem po schodech.
Chybělo zábradlí.
Čistý řez. Čerstvý.
Chce se setkat. Tváří v tvář.
A den je v háji.
Nelíbí se mi to.
Teď ne. Načasování se mi nezdá.
Tobě se nezdá nic.
Tak mě aspoň nech odletět.
Vezmu si Fondor, a odletím s ním někam do bezpečí.
Dobře víš, že k tomu nesvolím.
Neztrácej čas.
Je to už rok.
Překvapuje mě, že čekal tak dlouho.
A co když je to past?
Jestli je to past, tak už jsme v ní.
Ruce pryč.
Vážně do toho jdeme?
- Ty do toho jdeš? - Já chci pryč. Je mi jedno jak.
Jsem mrtvej. Mrtvej!
- Hej! - Předstírám, že jsem zdech.
Bez boje neumírej.
Teď jdem ven.
Honem!
Ať to lítá!
Dělejte!
Přidejte!
Zrovna teď jsem o dvě pozice pozadu.
A přece neskončíme tuhle šichtu takhle.
Zastavit stát.
Do postoje. Ruce za hlavu. Přímo hleď. Nohy na podlaze.
Hoďte sebou!
Povol.
Makejte!
Krok vpřed. Teď stát.
Taser.
Když ho použiju, budeš si to pamatovat, viď?
Na trojce je kontrola.
- Tak jedem. - Už máme skluz.
- Odchod. - Dobře.
Říkám, přímo hleď.
Kde vězí?
- Co když si nás všimnou? - Klid.
- Jak? - Já myslel, že jsi už mrtvej.
Nováček pro 5-2-D, žádám o vypnutí podlahy.
Jak to tam vypadá?
Rozumím. A vypínám.
Normálně.
Tak jo, jdem.
Do postoje.
Nový pracovník v dílně. Nikdo ani hnout.
Nový pracant v dílně!
Nikdo ani hnout!
Výtah aktivován.
- Cože jsi to řekl? - Já nic neřekl.
Jestli máš nějaký kecy, tak ven s nima.
Nech mě bejt!
Hej! Vy tam. Zpátky do postoje!
Zpátky do postoje!
Co se to tam děje? Co je?
Teď!
Co se to tam děje?
Běž! Teď!
- Stojíš mi v ráně. - Co to děláš?
- Honem! Dělejte! - Jdeme!
Na ně!
Zapni ji! Usmažte je!
Na stoly!
Vylezte si na stoly!
Usmažte je!
Mluv na mě!
Jsi v pořádku?
- Jsi v pohodě? - Jsem v pohodě.
Na ně!
Vzpoura vězňů na 5-2-D.
Opakuji! Vzpoura vězňů...
Ne! Xaule!
Hej!
Lezte!
Honem! Lezte!
Jdem ven!
Lez.
Podej mi ruku.
To je ono. Jo.
Můžem.
- Vidíš to taky? - Jo. Moment.
Co to je?
Odkud to teče?
Rozdávej.
Pohyb!
- Kino, poběž! - Musíme udržet patro!
- To udělá někdo jinej. - Jdem!
Zničte konzole!
Ať se otevřou dveře!
- Co se to tam dole děje? - Těžko říct, pane.
Někde vám tam praskla voda.
Všechny kontrolky varovně blikají.
Běžte tam a prověřte to. Ihned.
Běžte do 5-2-D. Ihned!
Dělejte. Dobře.
Běž.
- Jembocu! - Tago, poběž!
Jdeme!
- Na. - Honem. Berte.
Hop, hop!
My jdem ven!
Pojďte a bojujte!
Co?
Pojďte.
Jdem ven! Pojďte s náma!
Lezte! Nějak se dostaňte sem!
Jdem!
Toto je varování pro celou vazební věznici.
Za čtyřicet sekund aktivujeme všechny podlahy.
Jakákoli odchylka či neuposlechnutí, budou potrestány rychlou smrtí.
Odpočet.
Zahájen.
Jak dlouho budou tu závadu hledat?
-Čeká se až bude podlaha bezpečná. - Izolujte pětku.
Izolováno.
5-5, 5-3, 5-6. Hranici veďte kolem.
Usmažte to patro. Epicentrum bude v 5-2.
Pozdě.
- Nikdo tam není. - Co tu děláte?
- Vypni to. - Prosím?
Vypni to!
To může znamenat ledasco.
Já to vypnu.
Teď uhni.
Zmiz!
- Vypni podlahy. Všude. - Dělej.
Ne.
Vypnout to nestačí.
Odpoj zdroje.
Jsou vodní.
Když je odstavím, nahodit generátory potrvá měsíce.
Já nemůžu.
To může jedině on.
Teď naskočil záložní zdroj.
Odejdi.
Sem.
K němu.
Dělej.
Do postoje. Bude to?
Můžeš.
Kino.
Řekni všem, co dělat.
Musíš to bejt ty.
Dělej, Kino.
Děláš to den co den.
Řekni všem, co dělat.
Já jsem Kino Loy.
Předák denní šichty na patře pět.
Mluvím k vám z velínu na patře osm.
V tuhle chvíli se nám podařilo ovládnout věznici.
Líp to fakt neumíš?
Jak dlouho vydržíme, jak daleko se dostanem
a kolik z nás to přežije, to vše je teď jen na nás.
Vypnuli jsme všechny podlahy ve věznici.
Všechny podlahy jsou studený.
Ať jste, kde jste, povstaňte a nechte vší práce.
Vylezte z cel, seberte kuráž a lezte vzhůru.
Nemaj dost strážnejch a věděj to.
Když budem čekat, vzpamatujou se
a bude pozdě.
Lepší šanci než teď už mít nebudem.
A já radši umřu při pokusu je sejmout,
než abych jim dával, co chtěj.
Víme, že usmažili sto chlapů na patře dvě.
Víme, že nám donekonečna prodlužujou tresty.
Víme, že nikdo venku nemá tušení, co se tady děje.
A teď víme i to, že když mají někoho propustit,
tak ho jen dopraví do nějaký jiný věznice,
aby tam zdech! A tohle teď končí.
Tohle je naše cesta ven!
Právě teď. Budova je naše.
Musíte utíkat, lézt, zabíjet!
Musíte si pomáhat.
Když potkáte někoho zmatenýho, ztracenýho,
tak ho seberte, nasměrujte a utíkejte.
Co možná nejdál.
Je nás pět tisíc.
Stačí bojovat jen z půlky tak, jako jsme tu makali,
a budem doma raz dva.
Teď jdem ven!
- Teď jdem ven! - Teď jdem ven!
Teď jdem ven!
Poběž!
Mizíme odsud!
Ticho.
Teď jdem ven!
Ať se stane, co chce. Jsme venku!
Co je?
Neumím plavat.
- Cože? - Co říkal?
Neumím plavat!
Je-li to past, vyjeď do patra 215.
Budeme mít soukromí.
Ovládáme výtah.
Zaprvé, gratuluji.
- K čemu? - K dcerce.
Zdravá. Překrásná. Musíš mít radost.
To mě má vystrašit?
Naposledy jsme spolu mluvili před rokem.
Je z tebe otec.
- Nesluší se poblahopřát? - To není fér.
Tohle vědět.
Sledovat mě.
Nepomyslels někdy, jak se cítím já?
Myslím na tebe neustále.
Proč tady dneska jsme, Lonni?
Jde o novou supervizorku.
Dedru Meero.
Zaměřila se na podezřelého jménem Axis.
Myslí, že spřádá síť rebelů.
Začala pátrat po kradeném imperiálním armádním vybavení
a teď zjišťuje, jak to souvisí s Aldhani.
Dedra Meero.
Na Ferrixu došlo před pár měsíci k incidentu.
Myslí, že to souvisí. Likviduje to tam napadrť.
Teď pátrají po zloději a prostředníkovi.
Axis.
Konsoliduje podporu. Partagaz jí straní.
To je dobře.
Podporuj to.
Proč je to dobře?
Protože mrhá časem.
To jste nebyli vy, na Aldhani?
Ne, nebyli. Přizvali nás, ale my odmítli.
Měli štěstí. My na štěstí nesázíme.
Ale kvůli tomu tady přece nejsi.
Zajala rebelského pilota se zásobami pro Anta Kreegyra.
Okamžitě ho zabili a nafingovali nehodu.
Víme, že se chystá útok na elektrárnu na Spellhausu.
Když Kreegyr zaútočí, budou číhat.
A když nezaútočí, tak jim dojde, že něco nesedí.
Povraždí je.
Je jich jen padesát.
- Ty mi stojíš za víc. - Musíš je varovat.
A proč?
Abych všechno pokazil?
Jak líp ubezpečit ISB,
že je nešpehujem, než obětováním Kreegyra?
Nechám ho umřít hlavně kvůli tobě.
Řekni mi, proč tu dneska opravdu jsme, Lonni?
Už v tom nechci pokračovat.
Je ze mě otec.
Neměl jsem tušení, jaké to je.
Přísahali jsme.
Dávám ti Dedru Meero.
Dávám ti Spellhaus.
Upozorňuju tě na Ferrix. Svou přísahu ctím.
Šest let tam buduju kariéru.
A taky jsem ji vybudoval.
A sám.
A co byl tvůj plán?
Že mi dáš na rozloučenou dárkovej koš?
A jak jsi chtěl odejít z ISB?
Kvůli zdraví.
Moje žena má firmu na dovoz zboží.
Už jak to říkáš, tak víš, že je to nemožné.
My tě nepustíme, Lonni.
Jsi moc cenný.
Už dlouho si tě kultivujeme.
Ano, byl jsi sám,
ale tvé kariéře pomohly informace, co jsme ti dali.
A ty mě stály celé jmění.
Máš rád svou dcerku.
Kreegyrovi lidé umřou, aby mohla mít otce.
Jsi v pasti, Lonni.
Netěší mě ti to říkat, ale ty nikam nejdeš.
A má oběť?
Ta nic neznamená?
Řekl jsem, že na tebe neustále myslím.
Tvá investice do Povstání je značná.
Dvojí život, každodenní přetvářka,
ten stres a tak.
Potřebujeme hrdiny, Lonni. A to ty jsi.
A co jsi obětoval ty?
Klid.
Spánek. Přízeň.
Lásku.
Vzdal jsem se pomyšlení na vnitřní mír.
Moji mysl zakalila temnota.
Svoje sny sdílím s duchy.
Každý den řeším rovnici, kterou jsem napsal před patnácti lety
a která má jediný výsledek. A to je má záhuba.
Můj hněv, mé ego, má neochota ustoupit,
mé odhodlání se bít,
mě vehnaly na cestu, odkud nelze utéct.
Bojoval jsem za spravedlnost, aniž bych řešil, co mě to bude stát,
a když jsem shlédl dolů,
neměl jsem už pod nohama pevnou zem.
Co jsem obětoval?
Jsem nucen používat nástroje nepřátel, abych vyhrál.
Má důstojnost vzala za své, aby měli druzí budoucnost.
Ničím si život, aby nadešel den, kterého se já nedožiju.
A ego, co začalo tenhle boj, nebude mít nikdy zrcadlo
ani diváky a nedočká se vděčnosti.
Jakou cenu platím já?
Tu nejvyšší!
Zůstaň se mnou, Lonni.
Potřebuju hrdiny, a to ty jsi.
České titulky Vojtěch Kostiha