Nåt är fel på tvåan. Nåt är väldigt fel på tvåan.
Det tar en vecka för ett ord att ta sig hit.
Och ni blir panikslagna för nåt som händer på andra sidan!
I TIDIGARE AVSNITT
- Tror du de lyssnar? - Vad vet du om det?
Jag vet att de behöver inte bry sig.
De behöver bara aktivera golvet två gånger om dagen och fylla på med folk.
Jag behöver ett lån. Du har nån i åtanke.
- Ingen lång lista. - Men du är rädd för att säga vem det är.
Davo Sculdun.
Han är ingen bankman. Han är en skurk.
- Du kämpar med andningen. - Det var en doktor här i går.
Säkert att du inte vet var han är?
Ny man på golvet! Håll positionerna!
Jag har en ny idé.
Anto Kreegyr. Jag vill att du träffar honom.
Han har rekat Imperiets kraftstation i Spellhaus.
Vi har en av Kreegyrs rebellpiloter. Kreegyr vet nog inte att han saknas än.
Vi ordnar ett fel på skeppet och piloten hittas död.
Ordna det. Högsta prioritet och lämna inga spår.
- Kan du inte rädda honom? - Det finns inget att rädda.
Han har fått en stroke.
Vad hände på tvåan?
En som blev frigiven från fyran hamnade på tvåan dagen därpå.
Det kom ut på våningen, och sen dödades alla.
- Ingen kommer ut, inte sant? - Inte nu. Inte efter det här.
Vi måste sticka i morgon.
- I morgon? - Du hörde vad jag sa.
- Vart? - Det kvittar.
Det måste ske i morgon!
- I morgon? - Vi får aldrig en bättre chans.
- Du låter sinnessjuk. - Nej, lyssna på mig.
De har inte nog med vakter, och det vet de.
- De är rädda just nu. - Rädda för vadå?!
De dödade hundra man för att tysta dem.
- Vad kallar du det? - Makt!
Makten grips inte av panik.
Snart får femtusen man reda på att de inte kommer levande härifrån.
Tror du inte att det oroar dem där uppe?
Vad det än är som vi tillverkar, så behöver de det.
De har inte råd med fler överraskningar.
Det blir aldrig färre vakter än i morgon.
Enligt programmet!
Om vi väntar blir de bara starkare.
- Det vore klokt att ha en plan. - Det har vi!
Vadå? Du, Birnok och Melshi?
- Du har inte tid att vara korkad! - Kom igen!
Vi gör det när den nye kommer ner.
De ersätter Ulaf i morgon. Nästa gång kan det vara för sent.
Jag slåss hellre och dör än gör som de vill och dör ändå.
Vi får ingen bättre chans.
Det måste ske i morgon.
Programmet.
Gå till cellerna vid blått.
- Keef, var är han? - Han är död.
- Klarade han sig inte? Vad hände? - Han är död. Det ser du väl?
- Vem var det? - Ulaf, gamlingen.
Ny fånge i morgon.
- Vad är det som pågår? - Berätta.
- Berätta! - Vad hände?
- Det kom en läkare. - Han gjorde inte mycket, va?
Kino?
Alla ska lyda, annars börjar vi aktivera golven utan förvarning.
Keef! Golvet!
- Vad står på? - Läkaren sa vad som hände på tvåan.
- De stekte hela bron, eller hur? - Det värsta är anledningen.
Han sa att de råkade skicka tillbaka nån som just blivit frigiven.
- De stekte två skift för att mörka det. - Hörde du honom säga det?
- Jag tror inte på det. - Hur kan läkaren veta det?
Ingen kommer ut!
Det stämmer.
Ryktena stämmer.
De släpper inte ut oss.
Nånsin.
Vi kommer att dö här, eller på nästa ställe.
Så nu går vi tillbaka till cellerna...
...och tänker ut en lösning.
Kreegyrs mannar svalde betet. De ber om ett landningsdäck.
- Fann de det? - De bogserar in det.
"Död pilot. Skepp på drift. Avgångsort okänd."
"Kafrenes räddningsstyrka rapporterar utslagen GPE 7000."
"Piloten nedfrusen efter hydraulikfel vid återinträde från hyperrymden."
- Det funkade. - Nu väntar vi bara.
- Ett förslag, sir? - Ja.
Jag tycker att vi borde göra som vi brukar.
Ett okänt skepp med en död pilot, sånt undersöker vi väl?
Om Kreegyr iakttar oss ser det minst misstänkt ut.
Då gör vi precis så.
Hör upp!
Det är slut med att räkna skift.
Det finns bara då och nu.
Det finns bara en utväg.
Gör hur ni vill, men jag tänker betrakta mig som död-
och utgå från det.
Vi behöver inte förvarna nattskiftet. De får ändå reda på det tids nog.
Nu visar vi vad vi går för.
Nya regler:
Alla förflyttningar över bron ska ske enligt programmet och under tystnad.
Alla skift som inte lyder reglerna blir kollektivt bestraffade.
Enligt programmet nu.
Enligt programmet!
Och vrid.
Doktor Mullmoy, vi vet inte vad vi ska göra.
Hon vet att hon behöver sin medicin, men hon gömmer den.
Hon säger att era tabletter får henne att tappa aptiten-
och att ni ändå bara låtsas veta vad som fattas henne.
- Det är där borta. - Okej.
Jag var här en gång för trettio år sen.
Jag hade precis lämnat Chandrila. Min chef ville att jag skulle se det.
- Har det förändrats mycket? - Det kan jag inte avgöra.
Jag var inte så uppmärksam. Jag trodde jag skulle komma hit oftare.
Det är statlig egendom. Vi kan inte göra ändringar i inredningen.
Ja, det är lite gammalmodigt.
Jag tycker om nytt.
Det är smaklöst och klyschigt-
men när man är rik kan man unna sig att strunta i andras åsikter.
- Det räcker så. - Ja, alla säger att ni är rättfram.
Senatorn har många åtaganden och har lärt sig att inte ödsla tid.
Jag gillar klarspråk.
Men jag undrar alltid vad som finns runt hörnet.
Er nyfikenhet har uppenbarligen lönat sig.
- Jag har träffat er man flera gånger. - Det tror jag säkert.
- Jag förmodar att vi inte ska tala om det. - Nej, det ska vi inte.
Många kulturer uppskattar inte tydligheten i det chandrilanska äktenskapet.
Gränser kan vara befriande. Det finns ett värde i de gamla sederna.
Bra. Vi förstår varandra.
Jaha, vi är alltså ute efter en mer flexibel penningsituation?
Vi har talat om det här, Davo.
Jag vill höra henne säga det.
Ja. Vi tittar på alternativa lösningar för finansieringen av vår stiftelse.
Som Tay säkert har sagt har vi nått en omfattning i våra innehav-
som möjliggör en stor mängd olika överföringar utan insyn utifrån.
Ja, jag känner till det.
Men det är beklagligt att personer som ni, med oklanderligt rykte-
ibland känner att det skulle göra dem sämre om de utnyttjar tillfället.
Det är era pengar.
En släktförmögenhet bör man kunna flytta runt i ostördhet.
Imperiets nya bestämmelser, som antogs utan samråd med senaten-
är krångliga men enkla att gå runt.
De har gjort det till ett spel, och vi spelar.
- Det är en välgörenhetsfond. - Ja, det har jag förstått.
- Vad kommer det att kosta? - Mitt arvode?
En andel av summan, utgår vi från.
Jag vill inte ha nåt. Pengar betyder väldigt lite för mig nu.
Välgörenhet, inte sant?
- Jag insisterar. - Jag vägrar.
Ta inte illa upp. Jag vill inte stå i tacksamhetsskuld.
Det skulle kännas bättre att betala.
En smula obehag kanske är priset för att göra affärer.
Låt höra.
Jag vill bli inbjuden igen, åtminstone en gång.
Det går säkert att ordna.
Jag har en fjortonårig son som jag skulle vilja ta med.
Ni kan inte mena allvar.
- Jag ber inte om trolovning. - Vad, i så fall?
En presentation. Er dotter är tretton och blir snart myndig.
Två unga människor, vackra och privilegierade chandrilanska medborgare.
Varför tror ni att det är en tradition som jag hedrar?
Ibland fattar omständigheterna besluten åt oss. Inte sant, senatorn?
Ingen av oss har levt ett liv utanför normerna.
-Är det ert enda erbjudande? - Tyvärr.
Tay följer er ut.
Naturligtvis.
- Det är mycket att överväga. - Jag överväger det inte.
Det är den första osanning ni sagt.
Det var ett nöje.
- Det var ett märke på fontänen. - Det kan vara vad som helst.
Det tänkte jag också, så jag gick till trapporna.
Stången var borta, nyligen avbruten.
Han vill träffas, ansikte mot ansikte.
- Nu går hela dagen åt. - Jag gillar inte att det händer nu.
- Du gillar inget. - Låt åtminstone mig gå dit.
- Ta din Fondor och sätt dig i säkerhet. - Glöm det.
Sluta slösa tid.
Det har gått ett år. Jag trodde inte han skulle vänta så länge.
- Och om det är en fälla? - Då har vi redan förlorat.
Bort med händerna!
- Ska vi verkligen göra det? - Jag vill bara ut.
Jag är död! Jag låtsas vara död!
Dö inte utan att ha gjort motstånd.
En enda utväg. - Kom igen!
Håll tempot!
Kom igen!
Snabba på!
Just nu ligger jag två ställ efter-
och så ska vi inte avsluta skiftet!
Stanna där.
Enligt programmet. Händerna på huvudet, blicken framåt, fötterna på golvet.
Jobba på!
Kom igen nu!
Kom igen!
Kliv fram. Stanna där.
Chockstav. Om jag måste använda den lär du minnas det. Uppfattat?
- Dags för kontroll på trean. - Nu?
- Vi ligger redan efter. - Jag går.
Blicken framåt, sa jag!
- Var är han? Tittar de ens? - Lugna ner dig.
- Hur då? - Du var ju redan död.
Ny fånge klar på 5-2-D. Begär manuell styrning.
- Hur ser det ut där ute? - Uppfattat. Kommer upp.
Ser bra ut.
Okej, sätt fart.
Enligt programmet.
Ny man på golvet. Håll positionerna.
Ny man på golvet!
Håll positionerna.
Hissen är påslagen.
- Vad sa du? - Inget!
Om du vill säga nåt, så säg det nu.
Ni där! Tillbaka enligt programmet!
Ni där, tillbaka enligt programmet!
Vad är det som försiggår?
Nu!
Vad pågår där ute?
Sätt fart!
- Ur vägen! - Vad gör du?!
Kom igen! Hjälp dem!
Till attack!
Slå på golvet! Slå på golvet!
Klättra upp på borden!
Slå på golvet!
Till attack!
Vi har problem på 5-2-D. Jag upprepar, problem...
Nej! Xaul!
Hallå!
- De är utslagna! - Kom igen! Klättra!
Vi är inne!
Så där ja.
- Vad är det? - Varifrån kommer det?
Skicka vidare!
Undan!
Kom igen, Kino!
- Vi vaktar här. - Låt de andra göra det.
Förstör kontrollborden. Håll dörrarna öppna.
- Vad står på? - Jag vet inte...
- Jag ser en vattenläcka. - Jag har varningar överallt.
Gå dit och kontrollera det. Nu!
Kolla 5-2-D. Nu!
Jemboc! Taga! Kom igen nu!
Snabba på!
Här.
Skynda på!
En enda utväg! Kom och slåss!
Kom igen!
Vi ska härifrån! Följ med oss!
Klättra! Använd allt ni kan!
Sätt fart!
Meddelande till hela anläggningen:
Samtliga programregler börjar gälla om fyrtio sekunder.
Avvikelser eller olydnad leder till aktivering i hela enheten.
- Påbörja nedräkning. - Nedräkningen inledd.
- Och vattenläckan? - Golvet måste säkras först.
- Isolera femman. - Klart.
5-5, 5-3, 5-6. Lägg en brandvägg runt dem. Stek hela våningen med 5-2 som epicentrum.
För sent.
- Det är ingen där. - Ni får inte vara här.
- Stäng av den. - Vad sa du?
Stäng av den!
Det kan betyda så mycket.
Jag stänger av den.
Backa. Nu!
- Slå av samtliga golv! - Gör det.
Nej, slå inte bara av dem.
- Bryt strömmen. - Alltihop är vattenkraft.
Om vi stänger av det tar det månader att starta...
Jag kan inte. Han kan stänga av vattenkraften.
Det är reservströmmen.
Gå bort därifrån.
Dit!
Bredvid honom.
Sätt fart!
Enligt programmet! Nu!
Din tur.
Kino.
Säg till dem vad de ska göra.
Det måste vara du. Kom igen, Kino.
Du gör det här varje dag. Säg till dem vad de ska göra!
Mitt namn är Kino Loy.
Jag är arbetsledare för dagskiftet på våning 5.
Jag talar till er från kommandocentralen på våning 8.
Vi har tagit kontroll över anläggningen.
Kan du inte bättre?
Hur länge vi kämpar, hur långt vi kommer-
och hur många av oss som tar sig ut, allt det är nu upp till oss.
Vi har avaktiverat alla golv i anläggningen.
Alla golven är kalla.
Var ni än är, res på er och sluta arbeta.
Gå ut ur era celler, ta över och börja klättra.
De har inte nog med vakter, och det vet de.
Om vi väntar tills de löser det är det för sent.
Vi får aldrig en bättre chans.
Och jag slåss hellre och dör-
än gör som de vill.
Vi vet att de stekte hundra man på våning 2.
Vi vet att de hittar på våra straff efter hand.
Vi vet att ingen utanför känner till det som händer.
Och nu vet vi att när de säger att vi ska bli frigivna-
blir vi förflyttade till ett annat fängelse för att dö där.
Och i dag är det slut på det!
Det finns bara en utväg.
Just nu tillhör anläggningen oss.
Ni måste springa, klättra och döda!
Ni måste hjälpa varandra.
Om ni ser nån som är förvirrad och vilse-
då ser ni till att de rör på sig tills vi har lämnat det här stället.
Vi är femtusen man.
Om vi kan slåss hälften så mycket som vi har arbetat-
då är vi hemma på nolltid!
Bara en utväg! Bara en utväg!
Bara en utväg!
- Bara en utväg! Bara en utväg! - Bara en utväg!
Bara en utväg! Bara en utväg!
Kom igen! Nu sticker vi!
Tysta!
Bara en utväg!
Vad som än händer, så har vi klarat det!
Vad är det?
Jag kan inte simma.
- Va? - Vad sa han?
Jag kan inte simma!
Om det här är en fälla, tryck då på knapparna för 215.
Vi får tala enskilt. Vi kör express.
Till att börja med: gratulerar!
- För vad? - Din dotter. Frisk och vacker.
Du måste vara nöjd.
- Ska det skrämma mig? - Det har gått ett år sen vi talades vid.
Du har blivit pappa. Ska jag inte nämna det?
Det är inte rättvist. Att du vet och iakttar mig.
- Tänker du på hur det känns för mig? - Jag tänker på dig hela tiden.
Varför är vi här, Lonni?
Det finns en ny övervakare som är på väg upp. Dedra Meero.
Hon riktar in sig på en misstänkt hon kallar "Axis".
Hon tror han bygger ett rebellnätverk. Hon tittade på stulen imperieutrustning-
och nu letar hon efter en koppling till Aldhani.
- Dedra Meero. - Det skedde en incident på Ferrix nyligen.
Hon anar ett samband och vänder upp och ner på stället.
De letar efter en tjuv och mellanhanden.
"Axis".
- Hon har fått Partagaz med sig. - Det är bra. Uppmuntra det.
- Varför är det bra? - För att hon slösar sin tid.
- Var du inte inblandad i Aldhani? - Vi blev inbjudna men avböjde.
De hade tur. Vi förlitar oss inte på tur.
Men det kan inte vara därför du är här.
Hon har gripit en rebellpilot som flög materiel åt Anto Kreegyr.
De fick honom att prata direkt och iscensatte en olycka.
Vi vet att en räd planeras mot kraftverket i Spellhaus. De väntar där på Kreegyr.
Och om han inte kommer vet de att nåt är skumt.
- Det blir ett blodbad! - Det är femtio man. Du är värd mer än så.
- Du måste varna dem. - Varför då? För att förstöra allt?
Vi offrar Kreegyr för att övertyga ISB om att det inte finns en läcka.
Jag gör det här lika mycket för din skull.
Berätta varför vi egentligen är här i dag.
Jag klarar inte det här längre.
Jag är pappa nu.
Jag anade inte hur det skulle kännas.
Vi har avlagt ett löfte.
Jag ger dig Dedra Meero.
Jag ger dig Spellhaus och varnar dig om Ferrix.
Jag håller mitt löfte.
Jag har varit där i sex år och jobbat mig upp.
Ensam.
Vad hade du tänkt göra, då?
Ge mig en korg med godsaker som avskedspresent?
Vad tänkte du säga till ISB?
Hälsoskäl. Min frus familj har ett importföretag.
Du hör själv att det är omöjligt.
Vi kan inte undvara dig, Lonni. Vi har tränat upp dig för länge.
Visst har du varit ensam, men information från oss har också främjat din karriär.
Information som har stått mig dyrt.
Du älskar din dotter.
Kreegyrs mannar kommer att dö så att hon har en pappa.
Du är fast, Lonni.
Det är inte roligt att säga det, men du slipper inte undan.
Betyder mina uppoffringar inget för dig?
Det är sant att jag alltid tänker på dig.
Ditt engagemang i upproret är enastående.
Ett dubbelliv, att alltid spela en roll och stressen som det medför.
Vi behöver hjältar, och här har vi dig.
Och vad offrar du?
Ro.
Godhet. Vänskap.
Kärlek.
Jag hoppas inte längre på inre frid. Det finns ingen sol i mitt sinne.
Jag delar mina drömmar med spöken.
Jag vaknar varje morgon med en slutsats som jag drog för femton år sen:
Jag är fördömd för det jag gör.
Min ilska, mitt ego, min ovilja att ge mig, min iver att slåss-
har stakat ut en väg som jag inte kommer undan.
Jag ville kämpa mot orättvisor och struntade i priset-
men när jag väl tittade ner-
fanns det inte längre nån mark under mina fötter. Vad offrar jag?
Jag är dömd att använda mina fienders redskap för att besegra dem.
Jag bränner min anständighet för andras framtid. Jag bränner mitt liv-
för att skapa en soluppgång som jag aldrig får se.
Egot som inledde den här kampen kommer aldrig att ha en spegel-
en publik eller tacksamhetens ljus.
Så vad offrar jag?
Allt!
Du blir kvar hos mig, Lonni.
Jag behöver alla hjältar jag kan få tag i.
Översättning: Richard Schicke Svensk Medietext