Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Hele, víš, že zejtra nastoupí noví páťáci?
Co? Jako že musíme zas vstávat v osm?
- Uklidni se. Prospal jsi 95 % léta. - To jo.
Pátá třída před námi, první stupeň končí…
Život chvátá.
Půjdu si pálkou máchnout.
Vojáčci, sladkosti, tyčinky.
Klouzačky, prdění, nugetky,
nikdo mě nezastaví.
Pátá třída před námi, největší jsem ze všech,
a v kapse to mám!
Sednout, hned! Tady jsem šéf já,
propadnul jsem k vám už minulý rok.
Tak už to mám, nepozveme k nám Caru.
Tu ráda nemám.
Sabrina, ta je fajn.
Na čtvrťáky však kašlem.
Seznam si napíšem.
Jo, vyškrtni ty šprty.
- A co se Summer? - Jo, ta jde.
Co? Zvracím.
Summer, kde je mamka?
Uložím tě já.
Jsme starší, mamka tu jednou nebude,
jdu do pátý, musím být dospělá.
- Ale kam…? - Nebudu pít kafe a honit kluky,
- ale připravit si pití a ostříhat ofinu. - Ale přijde…?
Ofina frčela loni, ale zvětšuje se mi čelo
a já nechci vypadat jako příšera, aby si lidi říkali…
Ještě pět minut.
Cole, letos budeš muset vstávat sám.
- Ještě pět minut. - Dobře, tak pět minut.
Jak jsi důsledný!
TABULKA ALERGENŮ
Mírní se,
alergie moje prý už mírní se.
Až zabere mi další prášek, posvačím víc než jen hrášek.
Vítejte páťáci, čekají vás schody,
letos třídu máte ve druhém poschodí.
Pecka!
Jen pozor na předškoláčky.
Příští rok na Westlake?
Sestřenka říkala, že tam jeden kluk kouří.
- Vidíš něco? - Ne. Slyším kecy. No tak.
A je to.
Další rok a další várka praštěných páťáků.
Kabire, Anthony, vítejte.
Jsi z New Yorku, ty novej? Patrioti? Fůj!
Ti jsou z Nový Anglie.
- A máš naruby tričko. - No tak!
- Sleduj. Další banda mamlasů. - Jako vždy.
Cara měla svetr z výprodeje.
- Á, nosíky nahoru. - Královny.
- Rádoby missky. - A lepší to nebude.
- Věčně nemocnej, co měl zůstat doma. - Pokaždý.
Třídní šašek, co se nemá rád.
Fakt boží, Cole!
- Díky, Cole! - Ježiš, kolik jich je?
To mi připomíná záplavu Justinů v roce 1991.
Hlavně už žádnýho Richieho.
Kámo, tys mě přerostl!
A křupkovej démon.
To jsou prsty od Doritos.
- Jsme z Bronxu. - Jsi novej?
To je těžký, já nikdy nemusela opustit kamarády, jen na dovču,
seděla vedle mě stará paní,
musela jsem jí pomáhat.
- První dítě. - Žádný filtr.
Nikdy neslyšela slovo „dost“.
Tak jo, těšíte se?
Většina z vás chodí do školy už pět let.
Někteří sedm. Už jste velké děti!
Seznamte se s třídními mazlíčky, Leonardem a Squirtlem.
Nesáhnu na ně.
Oni jí, spí a kadí na jednom místě?
Já kadím tam, kde spí on.
Na konci roku
čeká úspěšné studenty veliká odměna.
Akademikatlon?
Jak to s nimi umí. Salinasová je profík.
Nejlepší od paní Bielecké z 60. let.
A to není vše. Vítězná třída letos pojede
na úžasný, celodenní výlet!
Jo!
- Není těhotná? - Má bříško.
Zane, při hodinách nemůžeš jíst. Zatím ti to pohlídám.
Cheetos. To jsem nečekal.
Na konci roku budeme s ostatními páťáky
soutěžit v umění, debatování, vědě a dějepisu.
A když vyhrajeme, pojedeme na výlet do Kouzelného parku!
Mají Dračí dráhu. Prý i hořela!
Jo, v Evropě ji zakázali!
Ano, ale ne na Floridě!
Jo, bude mít dítě.
Dobře. Uvidíme, kolik toho už umíte.
Jak se říká tomu, když rostlina přemění světlo na potravu?
- Je to… - Fotosyntéza.
- Přeměňuje vodu a oxid uhličitý na… - Glukózu.
Výborně, Mio.
Takže…
Páni. Rozvedení rodiče.
Dobře, zlato. Děkuju. To je dobrý. Paráda. Tak jo.
Podíváme se na knihy, které budeme letos číst.
Znáte Šarlotinu pavučinku?
Ale ne, ten konec děcka obrečí.
I tak pořád brečí. Proč je ještě provokovat?
- Brečí slaboši. - Jo.
Fern a její prase Wilbur…
Je to pitomá kniha.
Jo, zvířata s lidmi nemluví.
A nikdo Šarlotu nesní.
Pořád tam melou o tom pavoukovi,
až ti z toho vyhládne.
To se letos naučíte.
Cole? Chceš se s námi o něco podělit?
To je hnus!
Nevěřím, žes to udělal!
Promiňte.
To voní dobře.
Příště to hoď k nám. Už mám salátu plný zuby.
RODIČE, VÍTEJTE!
Dobrý den, paní Salinasová!
- Máma Colea Wisekiho. - Zdravím.
Můžu fotečku na Facebook? Díky.
- Cole je… - To bude vypadat skvěle, díky!
Odkdy chtějí vypadat jako kachny?
Jak vyrostli, co?
V páté třídě se začnou sami rozhodovat.
Přijměte to. Nechte je chybovat.
Jak dlouho ještě?
Chvilku, doktore Wengere.
Možná jste slyšeli o nehodě, co se paní Salinasové přihodila.
Potvrzuji, že to nijak nesouvisí s jídlem ze školní jídelny.
Jen ji čeká odpočinek. Taková dovolená.
Na jak dlouho?
Bomba přichází.
No… Dokud neporodí. Tak nějak.
Cože?
Bude mít dítě?
Vyžádali jste si druhý názor?
To se stalo ve třetí třídě a zástup byl šílenej.
Hned píšu dceři. Bude z toho zničená.
My tu náhradní úču zničíme!
Máme volný rok!
- Nechceme vyhrát ten výlet? - Vážně?
Řekneme jí, že přestávka trvá tři hodiny.
Budeme po ní střílet gumičky. Přilepíme jí židli!
Odstraňte mě z chatu.
Cole, můžeme si prohodit příjmení!
To je super, Cole.
Koukat na telku!
Třeba ten, jak dítě vidí věštkyni
a promění se na
Toma Hankse. Nevím název,
ale bylo to krátký slovo…
Velký.
Prosím, odstraňte mě z chatu.
To přece nejde.
To jsou líný zvířata. Hýbou se vůbec?
- Dobrá práce. - Ještěrka vypadá staře.
Vypadám staře?
Děkuju.
Je to hatérie, dožívají se vysokého věku, 75 let.
To jsem netušil, křečci se můžou jít vycpat.
Tenhle už to má asi za pár.
Je to magor.
Seš sice starej, náladovej a línej, ale 75 ti není.
Sedmdesát pět.
Pod tím je napsáno, že zde člověk z planety Země
poprvé vkročil na Měsíc. Přicházíme v míru…
Rok 1949.
- Co s ním? - Narodil jsem se.
Kolik let uplynulo od roku 1949?
Netuším. Sčítání berou ve druhé třídě. My máme zlomky.
Super. Proč nás nestěhují, ať se naučíme víc?
Tak, děti, kolik čtvrtin jsou čtyři šestnáctiny?
Jo, pošli to sem, dávej!
- Odchází, neposlouchají ji. - 65, 66…
- Co děláš? - Počítám svůj věk.
Takže 1968, 1969, 1970…
Už mi došly prsty! S čím mám počítat?
Jsou tu děti.
Mluvil jsem o jeho ocasu.
Sčítání. Potřebuju zvíře ze druhé třídy.
Těžko, vídáme je při požárním cvičení,
takže až v listopadu.
Co?
Požární cvičení?
Asi se nic neděje, ale pojďme. Anthony, vezmi mazlíčky.
Všichni se evakuujte! Utíkejte!
Asi hořím!
Zrovna jsme vygruntovali!
Jednou ho vyvedou z letadla v klepetech.
Nechám vás tady, kamarádi.
Jdeme na to.
Ahoj, jaké bylo léto? Užili jste si to?
- Spánek. - Spánek.
- Jídlo. - Spousta kadění.
Báječné. Kdo je ve druhé třídě?
Já. Jak je, Jéčko?
Skvěle. Jsem Leonardo. Jéčko je leguánka u pana Marculia.
Jsem Karlíček. Jo, otřepaný. Zase mě přejmenovali.
No lepší než Dupka.
Jo, nejhorší jsou přesmyčky, Chlupík, Fousáč, Ušoplesk, Chrupálek…
Jo, jasně. Hele, ve druhé třídě berete sčítání?
Zoubková víla… Jo, sčítání bereme taky.
Super. Když jsem přišel v roce 1949
a teď je rok 2023, kolik mi je?
Jasně, vím. Seš ještěrka.
Pako.
Dobře, byl to falešný poplach.
Škola nehoří.
Ne, kolik mi je let?
Jo, jasně, odčítání… 74.
- Sedmdesát čtyři. Není to před… - Jejda.
Počkejte! Počkat!
To je číslo před 75, ne?
Co je? Vypadáš rozhozeně.
Karlíčku!
Tak se usaďte.
„Jsem ještěrka.“
Tak neblbni.
To máš fuk. Konečná. Je mi 74 a v 75 umřu.
To pro školní zvířata neplatí.
V zajetí je 75 let jako 70.
A pokud tak toužíš po životě, hejbej se.
- Jak jako? - Můžeš začít s mrkáním.
- Mrkám! - Málokdy.
Fajn.
Nemusíš se hned strhat.
Co si nalhávám?
Ve svém pokročilém věku nemůžu takhle moc cvičit.
Už je pozdě. Podělal jsem to. Promarnil jsem život!
A teď je téměř u konce.
Když přijde ten den,
kdy smrt tě překvapí,
na mysli máš vše, co jsi zkusit chtěl.
Já šneka nesnídal,
ani mouchu nelovil.
Vždy člověk mi je do tlamy vložil.
Já řasy nekřoupal z vody pobřežní,
jenom salátové listy, v želví moči máčený.
Já nekradl ptačí vejce, veverky nelovil,
ani ještěří kočku
nikdy nebalil.
POZITIVNÍ SLOVO DNE: TOLERANCE
Pokračujte.
Děti, vaše nová paní učitelka.
PANÍ MALKINOVÁ
Tohle je ta náhrada?
To už musíte jít? Tak brzy?
Podle lékaře mám v těhotenství odpočívat.
Zatím vás bude učit paní Malkinová.
Není to žádná věda.
Změny se nemusíte bát, děti.
Změny jsou krásná součást života.
Stromy maj listoví,
na podzim je shodí.
Jaro mízu navrátí.
- Já nezpívám. - Aha. Dobře.
Tak zpět k výuce. Dnes budu učit s paní Malkinovou.
Paní Salinasová, neopouštějte nás!
Dolů! Hned!
Žádné objímání! Sednout!
Ve třídě sedíme rovně, dáváme pozor a jsme co? Ty.
Cože? Panebože! Jsme potichu?
Výborně, Logan. Zasloužíš si srdíčko.
SKLENICE ÚSPĚCHŮ TABULE ÚSPĚCHŮ
Srdíčka, když poslouchají. Motivujeme je tak k…
Poslouchání není laskavost.
Posloucháním získáte vědomosti, ne ceny.
Vlastně máme šanci vyhrát cenu…
Fuj. Co to bylo?
Burákový máslo se šunkou. Táta zaspal.
Tak jo, čas běží, popřejme paní Salinasové zdraví. Nashle.
- Ale já… - Ne. Já vím. Jdeme ven.
- Ať je to vlastní lepší. - Děti, tak…
Jdeme dál.
Je pátek, takže si musí jeden žák vzít domů školního mazlíčka.
- Cože? - To my neděláme.
Tohle už ne. Ne!
V mé třídě se naučíte zodpovědnosti.
Budete je řádně krmit a vrátíte je zcela zdravé a živé.
Hlásí se někdo dobrovolně?
- No tak. Zvedněte někdo ruku. - Cože?
Zapomněl jsi, jak to dopadá? Nekrmí tě, nebo trápí.
To mu doroste.
PROFESIONÁLNÍ TATÉRSKÉ STUDIO
ZROZEN K JÍZDĚ
- Ježiš. - V devadesátkách dobrý.
Čekám. Dobrovolník, prosím.
Nechápeš? To je moje šance.
Půjdu k jednomu z nich, vyhlídnu si okno
a až budu sám, šup, uteču.
Utíkat jsi neuměl ani ve 20.
Uteču! A začne pořádnej život.
Vylezu si na strom, zaplavu ve stoce, zajedu do Everglades.
Everglades? Za divokýma zvířatama? Hráblo ti?
Nemají ani jména. Anarchie.
Myslíš, že tam takový povaleč přežije?
- Zbytek života schovanej v plechovce. - Rychle!
Kdo převezme odpovědnost?
Mám vybrat já?
No, já nechci,
aby se cítili nechtění, každý chce zapadnout
a nemá záležet na vzhledu, druhu a velikosti čela.
Zítra jdu lítat do tunelu,
ale táta bude asi doma, takže pokud…
- Kterého? - Ještěrka!
Až budeš v tý divočině a půjdou po tobě ty zvířata,
nezapomeň změnit barvu a splynout.
To dělaj chameleoni. Nejsem chameleon.
Aha, tak je po tobě.
Zítra lítáme v tunelu, musíme se připravit,
je to jako skok padákem, ale bezpečné.
Tak jo, máme nabitý víkend.
Musím si vzít k babi šaty? V neděli to bude na kalhoty
a Jayda řekla „blejt“ a já, že je to sprostý. Tvrdí, že není.
Tak je? Nechci ho tu nechat, ale bylo mi ho líto.
Voda mu stačí. Zatím!
Kaylo! Netvař se vyděšeně, to je ošklivý.
Jdu na to.
Jo.
Kabir je fajn, ale zatím moc nemluví,
aspoň ne se mnou, možná se stydí…
Spálila jsem si jazyk,
ne teda úplně,
to bych vám nemohla říct o té smažené mozzarelle.
Ahoj, Leonardo. Zmeškal jsi skvělý film. Zítra tě vezmu na snídani.
Doufám, že nám zbyly bagely. Nevím, proč kupujeme sezamové.
Máma chtěla, ať je zkusím, ale proč sundávat mák, sůl
a ty další…
Moment. Kde seš?
To je hrůza! Budou mi říkat vrah ještěrek,
ať udělám cokoli.
I kdybych dělala divadlo, byla doktorka…
Doktorka teď těžko. Možná na úřadě?
Hlavně nechci daleko od našich.
Svatá Godzillo!
Co to bylo?
No? Kdo to řekl?
Zeď? Zdi nemluví. Proč by něco říkala zeď?
Proč? Říká se „kdyby zdi uměly mluvit,“
- ale ony nemluví. - Trofej!
Něco jsi řekl! Mluvíš! Mami!
- Ne! - Mluvíš.
Ty mluvíš!
Budou mě mít za blázna.
Budu muset do školy pro blázny v Tampě, ale…
Nikdo to nesmí vědět!
- Proč máš mokrý ruce? - Jsou přirozeně vlhký.
Moc prosím, nic neříkej.
Když zjistí, že mluvím, dají mě nějakému vědci.
Někomu to říct musím.
Prosím.
Jsi jediná, kdo mě slyší.
Aha. Tak proč šeptáš?
Ty jsi šeptala a znělo to zábavně.
Mluví všechny ještěrky?
Nevím, neznám je všechny. Ale s lidmi nemluvíme nikdy.
- Proč mluvíš se mnou? - Já ne…
No, protože jsem chtěl. Připadáš mi milá.
Vážně? Děkuju.
Nevím, co si o mně lidi myslí, nevyznám se v nich.
Asi jsou jen zdvořilí.
- Jasně, chápu. - Ale doopravdy?
Chápu.
Často říkáš „chápu“.
Protože leccos chápu, nic víc. Chápu to, jsem tu už dlouho.
- Aha. Já myslela, že to má jiný důvod. - Jaký?
Abych přestala mluvit.
Aha. Páni.
Jakože je to šílený?
Spíš jsem netušil, že jsi natolik uvědomělá.
Já vím, lidi se mi bojí říct, že moc mluvím,
ale poznám to na nich.
Staří se tváří takhle. A děti ospale.
A řidič autobusu zas takhle, ale nedokážu přestat…
Promiň, poslouchám. Pokračuj.
Já tak nějak prostě vždycky řeknu co na mysli mám.
Lidi se tvářej, že dobrý, jejich úmysly však znám.
Ale já pak mluvím dál, oni usmívaj se jen tak.
Nemáš nejmenší tušení, je to stres,
nevědět, kdy držet zobák.
Já poznal spoustu upovídaných dětí. Evidentně…
A tak prostě mluvím dál a zdá se že problém není.
Uklidním se, furt se tvářej, to je pro mě znamení.
Že je štve, že pořád mluvím, jsem nudná či hlasitá.
Začnu bát se, že je ztratím a furt melu dál jako prokopnutá.
Jasně, to je normální. Spousta…
Přijde mi, že nemám schopnost prostor okolo všem dát,
věř mi, že věc to není jednoduchá.
Kvůli tomu mívám strach,
že všichni obrátí se v prach, že nikdo kolem mě neposlouchá.
Říkám, že to chápu!
Vím, opakuju se, promiň.
Ale to poslední se ani nerýmovalo, jen se opakuješ.
Tak strašně ráda sdílíš věci,
proto pořád žvaníš přeci.
Oni nemají moc rádi…
Však bys nikdy neměla truchlit, ani hledat sobě úkryt.
Dobrý, ale jak…
A co klást sem tam otázky?
Na něco se zeptat?
Prozradím ti jeden taj.
Ty děti, co oblíbené jsou,
to jsou dítka zvídavá, co se furt ptaj.
Páni. Mě sice zajímá, co si spolužáci myslí…
Je super, že umíš tak dobře mluvit o sobě.
Lidem je líp, když něco sdílí.
Když necháš mluvit i ostatní, budou s tebou rádi trávit čas.
Teda raději než teď.
Pravidlo pěti sekund.
Bylo to moc prima. Děkuju.
Jasně, rádo se stalo.
Nezapomeň, že to nesmíš nikomu říct. Nikdy.
Jinak už si nepokecáme.
Takže jsem tvoje tajná kamarádka? To byla otázka.
Jo. Jasně. Dobrá otázka.
- Díky, Leonardo. - Říkej mi Leo. Nejsem Želva Ninja.
Summer, musíš jít spát, zlato.
Mami, jaká je druhá odmocnina z 91?
Cože? Prosím tě, běž do postele.
Nemyslel jsem jakoukoli otázku.
Dobře. Jasně. Chápu.
Nová místa.
DRUHÁ SVĚTOVÁ VÁLKA FRONTY
Už jsi zpátky? Stihnuls celej svět za víkend?
Páni. A co Everglades? Jak vysoká byla Eiffelova věž?
Jaký byl papež?
Můžeš se mi neotírat o polštář?
Počítače můžete odložit.
Hračky ke studiu rozhodně používat nebudeme.
Předpojatost.
Pomalu. Neběhat.
Knihy se nejedí.
Vida, trenér Kimura. Moc se omlouvám. Očistím vám to.
Tak.
To je tak nefér.
Bude po nás dupat, vyždíme nás
a odneseme si problémy s drogama.
Na výlet zapomeňte. Noční můra.
Horší než být bez mobilu.
Než když táta nosil šortky.
Než když jsem se ztratila v letadle, což je kumšt,
bylo to jako v hororu, sice na ně nesmím koukat,
pokud nepočítáte pec v Toy Story 3…
Co s tím uděláme?
Rozhodně to řeknu našim.
Táta má vliv, dává učitelkám krém na akné zadara,
ale taky to doma řekni.
Proč mluvíš se Summer?
- Už se mi líbí. - Jo. Mně taky.
- O co šlo? - Co? Sedli jsme si. Je se mnou sranda.
S tebou? Otočil jsi hlavu víc než jednou? Taková akce!
Klidně si vtipkuj,
ale další dítě bude to poslední.
Jistě, pane Poseroutko.
Pokračuj, koleduješ si.
Už se bojím, pane Statečný jako Scooby Doo.
…Koukne,
toho pešek bouchne. Dobře, to stačí, děti.
Kolkový zákon. Koukejte sem.
To, kdo to četli, vědí…
- Tohle Salinasová neučila. - Jo. Co je zákon?
…byla první daň, kterou britský parlament uvalil
přímo na americké kolonisty.
Skyler, co jsem to řekla?
Odpověz! Jak reagovali kolonisté?
Nedostatečně!
Nedostatek znalostí.
Co to znamená?
Asi se chtěla trefit jinam.
Z páté třídy odejdete vychovaní,
nebo pátou třídu nikdy neopustíte.
Kdo má dost kuráže, aby si vzal na víkend zvíře?
Udělám to. Vezmu si zase Lea.
Lea?
Zase? Kdo by ho chtěl dvakrát?
BACHA, VYLETÍ BOMBA!
Nikdo tu nemá na to, aby šel na druhý stupeň. Nebo ano?
Ne, no tak. Beru ještěra!
S Leem si to užiješ. Mohla bych se za ním stavit?
Vážně? Super. Přijde Zane, ale můžeme všichni…
Bavíte se, kluci?
Jasně.
V TOVÁRNĚ MOHLY BÝT STOPY OŘECHŮ
Promiň, Zane, ale bezpečnost především.
Dej si kapustový dortík.
Musím mít ten oblek celý víkend?
Ještěrky přenášejí nemoci, zlato. Děti a psi jsou zvlášť zranitelní.
MÁMA MŮŽEME JET
DOBŘE
No, asi už pro mě jede máma.
Díky, Julie!
Skvěle se bavili.
DRUHÝ
Nakrájel bys mu kuře na bezpečné kousky?
Au!
Co? To zase doroste.
Seš voháklej jako kosmonaut z padesátých let, tak nečum.
Teď mi vyhrožuješ, pudlíku? Zkus to…
Cože?
- Co… - Na večeři, Eli!
Eli, tak pojď! Před spaním musíš tři hodiny trávit!
Tohle je šílený!
- Ty mluvíš? - Jen s tebou.
- Protože… - Jsem výjimečný?
Jo, přesně tak.
Tak jo.
Nesmíš to nikomu říct. Zabili by mě jako E.Týho.
Rodiče říkají, že když mi někdo zakáže něco říct,
tak to říct musím.
Mají pravdu, ale to platí pro cizí lidi.
Já jsem jen ještěrka. Ano?
- Neříkej to. Hlavně ne jemu. - Dronovi?
To ne, vždyť jsi viděl, co udělal křupkám.
Je hezké, že je ti tak věrný.
V šesti letech to všem přišlo super.
Tak mu to zkus říct.
Já mu ale nechci ublížit.
Vím, jak na to. Viděl jsem, jak se děti rozchází.
Napíšeš, proč se rozcházíš
a ten druhý se s tím může vyrovnat a nevyvádět.
Napíšeš mu dopis. Vezmi si tužku a papír.
Milý drone…
Je to chyba má.
Však…
Když nade mnou lítáš celý den,
v bezpečí jsem, ale kámoši přede mnou mizí jen.
Sem tam si tu tvou péči užívám,
ale velký už jsem, rád bych si utřel zadek sám.
Kámoše najdeš si, to já vím.
Třeba 3D tiskárnu života,
nebo masážní strojek či kuchyňskýho robota.
Neříkám, že rád tě nemám, drone můj.
Chtěl bych mizivou mít naději, co pod lupou vědci vidějí.
Že jednou,
jednou snad neumřu sám.
Je to chyba má.
On se jen tak předvádí.
Ví, že je recyklovatelný.
Dáme mu trochu prostoru.
Tak moc už mě nebude mít nikdo rád.
Chlapče, oni tě ani neznají. Konečně se můžeš ukázat.
Nemám co ukázat.
Jen se musíš naučit nějakej fígl. V roce 1998 se Mike Djokovic naučil
celý text písničky „Walking on the sun“.
Smash Mouth? Ne? Hele, je tam spousta slov.
Jde o to, že spousta dětí má fígl.
Taky jich pár mám.
- Přines mi housenku. - Vážně?
Věř mi.
Ta je skvělá.
Tak jo, jdeme na to.
No fuj!
Počkej.
Cože?
A hele, něco ti ukážu.
Eli, kde máš bezpečnostní oblek?
Teď zkus tohle.
Výborně.
Fór!
Pěkná trefa.
To byla vačice?
Nevím, ale dostal do koulí.
Končíme? Nic lepšího už dneska nedáme.
Nejsou pozvaní všichni.
JAYDINA OSLAVA
Jo, jsem zpátky.
Kde máš ocas? Hodláš utéct po kouskách?
Dej mi chvíli, trefili mě do kulek.
Na to jsem zapomněl.
Salinasová byl učitelka roku! Ta náhradní dáma je nepřijatelná.
To pro vás ty vzorky krémů nic neznamenají?
Co mám udělat, abyste tu ženskou vyměnili?
Doktore Wengere, sedí tady.
- No a? - Jayi, to není zdvořilé.
Fajn.
Můžu o vás mluvit, jako byste tu nebyla?
ODPUZOVAČ NAMACHROVANÝCH
Dcera se měla příští rok dostat na Westlake,
za tři roky Langley, za sedm Darthmouth,
za 14 přiměřeně šťastné manželství.
Zaplatil jsem chytrou tabuli a vypínač.
DAR OD DOKTORA A PANÍ WENGEROVÝCH
Pokud dovolím nechat učit tohle zvíře,
na oplátku uděláte něco vy pro mě.
Čtyři vteřiny. Tři, dva, jedna. Odložte tužky.
Kromě Jaydy.
Ta má odteď dvě minuty navíc kvůli svému permanentnímu jetlagu.
Ticho. Bez diskuze.
Jeden z vás si musí vzít domů mazlíčka.
Hlaste se, nebo rozhodnu já.
Vezmu si zase Lea.
O co tu jde? Lea? Znova?
Nesmíme si je vzít dvakrát.
Jinak si ho klidně… Proč ho chceš?
No, protože byl skvělej.
- Proč ty? - Taky proto. Je skvělej.
Jestli je skvělej, chci ho já.
Má tam být doktor Kůže,
né Růže.
K-Ú-Ž-E. Žádný R.
Jaydo, obarvil jsem kočku na zeleno.
Tak neoriginální.
Super, co jsem ti sehnal?
Přijde na oslavu Drake?
Na tom ještě dělám.
Já myslel ty dvě minuty navíc v testech.
- Co táta zařídil? - Co zařídil?
Benji, Jaydina suplující učitelka je děsná.
Nutí děti číst tlustý knihy.
Ne!
Táta Jaydě zařídil něco, co nikdo nemá,
Co, tati?
Čas navíc.
Ostatní děti se potí
a v testu otázky hrotí.
Všechny, až na mý.
Odnesu ještěrku do pokoje, moje oslava…
Teď ne. Táta se chlubí.
Ten čas navíc Jayda má.
Nejhorší den v životě. Nikdo neřeší moji oslavu,
bude na nic a všichni z toho budou mít radost.
Proč by z toho měli radost?
Protože mi závidí. Moment, co? Kdo to řekl?
To jsem byl já.
- Bože! - Není to bezpečné.
- Jsi jediná, kdo mě slyší. - Máme mluvící ještěrku!
- Panebože! - Mluvím jen s tebou.
Tati!
Když tě dělá doktor Kůže, jsi super VIP,
na mě pravidla neplatí.
Kdo tu má čas navíc.
Mluvíš se mnou, protože jsem výjimečná?
Jasně.
Jasný. Nemůžeš na párty udělat pár triků?
Rappovat, nebo hrát jazykem na klavír?
Ne, je to jen mezi námi. Chci ti poradit.
- Nepotřebuju, jsem skvělá. - Ne, seš děsná.
Počkat, co?
Jako Emma Lawrencová v roce 2003, Nina Myersová v roce 1955.
Všechny krásné, bohaté, chytré.
- A? - Nekončím. Namyšlený, tajně nenáviděný.
- Lidé žárlili. - Na tu namyšlenost ne.
Lidi nechápou, pod jakým tlakem jsou lidi jako já.
Moje rodina je úžasná, dost se ode mě čeká.
Musím na nejlepší školu, mít nejlepší oslavu
a bavit se s nejlepšíma lidma.
Nemusíš.
Ty nechápeš, jaký je bejt super.
To ty nejsi.
Co nejsem?
Připrav se.
Úžasná.
Vím, že hrdí jste, koukni, kde bydlíte,
táta je průměrný.
Nejste zas tak skvělí.
Průměrný?
- Vždyť je tváří z letáku. - Tak bydlíte v baráku.
Všude kolem mramor je.
- Vždyť jen pálí bradavice. - Máma je jak Britney Spears.
Oplývám jemnou skepsí. Nechci přísný na tě být.
Nejsme tak…
Úžasný.
Jo, jste. Ale ne tak extra.
Všichni jsme jen lidi a ještěrky.
Pokud dokážeš se zklidnit,
vidět se opravdovou.
Zjistíš, že jsi hvězdou převelikou.
Já nejsem úžasná.
No, vidíš.
Ani tak překrásná.
Nenesu si ji na zádech,
i když krátí se mi dech.
Konečně chápu,
všechny svý spolužáky.
Úžasný není zapotřebí
nebýt.
- Bravo. - Děkuju.
- Skvělá práce. - Díky.
Dáš jim spropitné?
Cože? Hodinám?
- Chcete někdo vodu? - Ne, to je dobrý.
- Tak jo. Děkuju. - Jo.
- Díky, pane Kůže. - Doktor Kůže.
Mami, tati, máme ještě pozvánky?
Ještě? Mělo to být pro vybrané.
Jo, ale rozšířila jsem seznam.
VŠECHNO NEJLEPŠÍ, JAYDO! SPONZORUJE DR. R/KŮŽE
- Díky, že jste přišli. - Díky za pozvání.
Jasně. Jak se máte?
Počkat, tohleto vím. Dobře.
DOKTOR KŮŽE DERMATOLOGIE
To znělo jako Cole.
Páni. Zane je teď vtipný?
To on byl vždycky.
Ve druhý třídě
řekl paní Lemosové, že Superman pochází z Krutonu.
- Už jste byli u bublin? - Tati, dojdem tam.
Je neskutečnej. Dělá z nich zvířata.
Hotovo. Další. Drželas ho špatně!
Jaydiny burgery. Jaydiny brambory.
Jaydina zelenina.
Nech toho, prosím.
Na co čumíš, šéfe?
Máš problém s kopytníkama?
Cože?
Myslíš, že se máš bůhvíjak? Co tam děláš?
No, svlíkám kůži, občas mrknu.
Jasně, promiň, brácho. Jsme na jedný lodi.
Jediná moje zábava je ukousnout tomu pitomci prsty.
Pětkrát jsem prosil, ať proskočíš obruč.
Už prostě stárnu, víš?
Neříkáš si někdy, že čas letí a my zažijeme jen tohle?
Mluvil jsi s tím poníkem? Baví se aspoň trochu?
Musím říct,
že žádné zvíře nechce být zavřené v…
Jaydo. Ahoj, Leo. To snad není pravda…
Teda, ahoj, jenom Jaydo. Užíváš si oslavu?
Díky za optání. Rodiče se neptají.
Předpokládají, že se bavím,
ale nedochází jim, že nejsou tak skvělí.
- A jak by sis to užila víc? - Dobrá otázka.
VYSOKÉ NAPĚTÍ
- Magnetický zámek. - Špatně zapojené obvody.
- Startovací kabely. Balónek. - Prosím.
To je paráda!
Říkal jsem „žádnej bordel“!
- Díky, PJ. - TJ.
- Promiň. - To nic, znervózňuje mě oční kontakt.
Zastav ty stopky. Má mou peněženku.
Zařídils to, šéfe! Nejlepší den v životě!
Jo!
Leo! Kde je Leo?
Někdo ho odnesl?
Prosím, najděte ho někdo. Leo!
Leo!
Držíš ho špatně!
Leo!
Vy tu ještěrku fakt žerete.
On je prostě skvělej.
Sýr!
- Oslava byla super. - Byla sis pro zvíře z bublin?
Byli jsme na tobogánu.
- Zase? Co bude s tím zdrháním? - Poznáš, až to přijde.
Budu se v Everglades cpát červy,
o kterých se ti může jen zdát.
Bylo to skvělý, budeš mi chybět.
Když má Santa Klaus 39 skřítků,
kteří vyrobí 1981 hraček za hodinu…
Mrznu tady, co takhle se podělit o krunýř?
Cože? Pan Oblíbený chce ke mně?
Je tu 18 stupňů, zimy na Floridě jsou brutální.
Jen na pár minutek.
Aspoň mi kup večeři!
Počkej! To jsou moje baseballové karty?
Zavolej mi.
Mluvíš s nima. To proto se pořád vracíš.
Co? Ne. Tak trošičku.
Není žádný trošičku. Nemluvíme s nima.
Ty děti se ode mě učí, než natáhnu brka.
- Takže jde o tvoje ego. - To vůbec ne.
Za těch 74 let jsem nasbíral moudrost a pomáhám jim s problémy.
Ať jde o rozchod s dronem, nebo o poděděné gatě.
Ufňukánci.
Já nosil sestřin krunýř až do 16.
Hodně jsem pomohl tomu TJovi.
Co? Nechápu to. To je normální.
První? Obvykle jsou vepředu, ale dobrý. Jsi velkej kluk.
Ne. Tos neviděl tátu.
Co se tlemíš? Davu Connairovi
v roce 1974 najednou narostl frňák jako jeho tátovi.
A stejně ho měli rádi, protože byl fajn jako ty.
Další týden měl Cole ještě větší problém.
Nepřespáváš u kamarádů, protože se bojíš, že něco řekneš ze spaní?
Když nikomu neřeknu, že se mnou mluvíš,
- slibuješ, že to nikomu neřekneš? - Jo. Jistě.
To není můj skutečný hlas.
Mluvím takhle. Nikdo to nesmí vědět. Zním jako pako.
To je boží.
Já to spravil. Řekl jsem mu,
- že zní jako mladý Bee Gee. - Kdo?
Co Weeknd? Toho znáš?
Jo, to je ono.
Minulý týden zpíval na zimní besídce a lidi z něj šíleli.
Dobrá práce, slečno Malkinová.
Pardon, to byla pochvala?
Jen tak dál a rozšíříme vám působnost.
Celá třída si vedla skvěle.
- Vyhráli? - Vždycky vyhraje školka.
Jsou k sežrání.
Měl jsi mě vidět minulý týden s Miou.
Mazlíka? Je jak lepidlo.
No tak, má jméno.
A víš, že se jí nedávno rozvedli rodiče.
Jen dvouhodinový zpoždění, moc milý.
Necháš ho stříhat se sám?
Nemůžeš je o víkendu hlídat,
když máme s Aurorou Valentýn?
Žádám jedinou laskavost.
Žádný plány nemáš. Prostě to vím.
Promiň, ale ještěrky nemluví.
Jen různí papoušci, zpěvaví ptáci a některé velryby.
Nevěř všemu, co je na internetu.
Proč mluvíš jen se mnou?
Protože jsi hodná. Ve škole všechno víš, jde ti to skvěle.
- Ráda se učím. - Před rodinou jsi mnohem tišší.
Nechceš, aby věděli, jak jsi chytrá?
Brácha se ségrou mě mají za podivínku.
Vážně?
- Teď jsi vypadal jako můj děda. - Jo? To je dobře?
Děda si se mnou rád povídal.
Měl moc rád vědu a ptal se mě na všechno možné.
I když znal odpověď.
Co? Zní jako super chlapík.
Byl to můj nejlepší kamarád.
Ne, tohle jsem nechtěl způsobit. Prosím, tohle nesnáším.
- Promiň. - Ne.
Neomlouvej se. Jen přestaň. Nezvládám to.
Máma říká, že pláč je prospěšný.
Ale ne přede mnou. Uklidním tě.
Zazpívám ti ukolébavku a hezky usneš.
Neplač, musíš být silná.
Neplač,
odvahu seber.
Slzy tvé, ti vůbec nesluší.
Jim nepodléhej a zkus se zas smát.
Každičký z nás
s něčím se pere.
Každičký z nás válčí válku svou.
Co vyřeší tvůj brek
a tvé…
Silná musíš být
a věřit svým snům.
Neplač, je to hroznej vopruz.
Utři si slzy, vždyť nesluší ti.
Vím, máš to těžké.
A něco tě trápí.
Všichni máme splíny,
tak nebreč mi
tu.
Vyděsilas mě.
Nebreč mi tu.
Tohle dělával děda.
Předstíráš, že něco nevíš, abych ti o tom řekla.
Poslouchej. Z výzkumů vyplývá,
pláč vyplavuje oxytocin a endorfiny.
Ty pomáhají zmírnit fyzickou a emocionální bolest.
Neuměl jsem jí pomoct, tak jsem poslouchal a to pomohlo.
Takže si hraješ na E.Týho.
Všem nakukáš, že jsou jako Elliot.
Vím jen, že si mě ty děti budou pamatovat.
Víš, že měl Křéča třetí minulý týden pohřeb?
- Křéča třetí umřel? - Přesně.
Pohřeb byl nuda.
Nikdo neměl co říct.
Měl hezkou skvrnku nad ouškem.
Mně se líbilo, jak dýchal.
Měla jsem zánět spojivek.
Na mým pohřbu bude plno zábavných historek a anekdot.
Jasně, naučil ses nový slovo.
Ten pohřeb může přijít dřív, než si myslíš.
Teď jsem na řadě já!
Užij si to, Anthony! Leo je skvělý!
Dorůstaj jim i hlavy, nebo jen ocasy? Uvidíme.
Ale ne, volej příbuzným, musím rozdělit majetek.
Pomoc!
- Co? - Kryju ti záda.
- K němu tě samotného nepustím. - Co uděláš?
Neboj, mně neublíží, mám přece krunýř.
Ale co moje rady?
Já snad nic nevím? Taky jim můžu radit.
Neuvěřitelný tah! Skvělá strategie!
Hej!
Jde mu přímo po hlavě.
Hej, tady jsem!
Co?
- No tak! - To neřeš. Mluvím.
- Panebože. Babi! - Ne. Přestaň, nebo všichni umřeme.
- Co? Proč? - Nevím, ale je to tak.
- Umřeš. Sklapni. Uklidni se. - Dobře.
Telefon spravíš. Jsem mluvící želva a vybral jsem tě,
máš super styl.
- Trochu uber. - To zmáknu. Tak, co máš za problém?
Cože?
Pomůžu ti s nima.
Viděl jsem v té třídě už hodně a dokážu ti pomoct.
Nemám problémy. Jen ten rozbitej mobil.
Jasně, tyrane. Seš nejistej, jako každej, kdo šikanuje.
Ne.
Já ti nevím.
Jsi smutnej, něco tě uvnitř žere.
Povídej. Jsem mluvící želva. Nikomu to říct nemůžu.
Jasně, že šikanuju. Nic jinýho neumím.
- Jsem jinej. Nejsem chytrej. - Každej je na něco chytrej.
Jen se bojíš, abys nevypadal hloupě. Učebnicový.
- Jaký učebnice? - To je jedno.
- Jsem jinej i v jiným smyslu. - Tak to vyklop.
- Nepovíš to nikomu? - Ne. tak co tě trápí?
No, nevím, jak se dělají děti.
Perfektní. Klasickej tyran.
Navenek tvrdej, uvnitř sebeopovrhující hromádka želé.
Můžeš mi to říct?
O těch dětech? Jo. Jdem na to.
Táta vyleze mámě na záda, když plave ve vodě.
Sáhne pod mámu a najde kloaku.
Trvá to asi 24 hodin.
Máma vyleze na břeh, udělá hnízdo a naklade vajíčka do písku.
Moje máma dala vejce do písku?
Ano. Aby je ryby nesežraly.
Jsem frajer. Vyřešil jsem jeho problémy.
Přilepil mě, protože si mě chce nechat.
Přestaň!
Chybí ti kamarádi z původní třídy?
Bojíš se, že budeš zaostávat?
Nemáš to lehké, ale tohle jsou nejlepší roky života.
Buď rád, že nevíš všechno a že jsi ještě dítě. Jsi prima kluk.
Mrzí tě, že nejsi už dítě?
Jsem rád, že ještě žiju.
Všichni jste si už užili víkend s Leem,
takže teď si budete brát… Jak se jmenuje ta želva?
Squirtle. Jmenuju se Squirtle.
Myslím, že Squirtle.
Squirtle je na prd.
Prosím? Proč?
Co já vím. Prostě je.
- Ale Lea mám rád. Je fajn. - Nejlepší.
- Jo! Přesně. - Leo je lepší než ta želva.
Tak dost už! Ticho. Co je tak výjimečného na tom plazovi?
Líbí se mi jeho kůže. Jeho kůže je jako babiččiny lokty.
Jo, přesně.
- Přesně. - Přesně.
- Lokty. - Přesně.
Dobrá, pokud si tak moc chcete vtít domů tu ještěrku,
stačí si ji zasloužit.
Vyberte si mě!
Udělám všechny úkoly a přineseme je.
Uděláte z mé třídy příklad dokonalosti
a k tomu vyhrajete ten Akademikatlon, nebo dostanete želvu.
Ano! Díky moc.
Bylo tvým posledním přáním poštvat na mě haranty?
Nejde o nás, ale o ty děti. Jsou motivované.
Budou mít skvělé známky.
KAMARÁD NA ČTENÍ
POJĎ SEM JÁ JSEM
LAVIČKA PRO KÁMOŠE
Jo!
OSOBNÍ DENÍČEK
Louis Pasteur je otcem mikrobiologie.
Objevil mnohobuněčné organismy a bakterie v rybníku.
MALÉ ZÁZRAKY PANÍ MALKINOVÉ
VĚDECKÁ SOUTĚŽ
JEŠTĚŘI VERSUS ŽELVY
POČASÍ
Páni! To je působivé.
Třída 5.C je už jen krůček od výletu do Kouzelného parku.
Náhradní paní učitelka odvedla skvělou práci.
Bravo, slečno Malkinová.
Řada rodičů nebyla na začátku nadšená,
máte nešťastnou reputaci,
ale pokud vyhrajete sobotní dějepisnou soutěž,
dokážete jim, že se spletli.
No, pane řediteli, staré, známé praktiky jsou často nejlepší.
Pecka! Nemůžu tomu uvěřit.
Zpět na místa. Žádné plácání.
- To je luxusní fotka. - Děkuju.
Tak co je? Už jsi půl hodiny na řadě.
Ten kostým jsi vyrobila ty, nebo máma?
A pravdu. Nikomu to neřeknu, mluvím jenom s tebou.
- Co? - To je další telefon?
To bude asi ze stolu Malkinové.
OZVU SE ZA CHVILKU
- Haló? - No tak.
Leo, kam jsi šel?
Hned jsem tam.
Leo?
- Haló? - Hoď to sem. Já to vyřídím.
Slyšíš mě?
- Leo? - Jo, Malkinová má asi dva mobily.
To je fuk. Co na to Summer?
Bože můj, nemůžete všechny hrát Jackie Kennedyovou.
A tu dějepisnou soutěž musíme zmáknout.
Já vím, ten výlet do Kouzelnýho parku by byl super.
Ty jsi super, protože ses snažila.
Proto se kámošíš se mnou?
Jasně.
Mluvíš i se Skyler?
Já jen… Jen proto, že…
Telefon tam má i Summer, vedle tvýho.
Spokojenej? Pokazils to.
Nevím, co se stalo. Asi jsem to zmáčknul omylem zadkem.
Nemáš zadek.
Co prosím?
Mluvíš s námi všemi?
Říkals, že jsem jediný.
Mně taky.
- Myslel jsem, že jsem výjimečný. - Všichni jste. Já jen…
Omlouvám se!
Když jsem viděl, jak se kamarádíte a jde vám to ve škole,
měl jsem pocit, že jsem něco dokázal.
Vždyť jo. Byla by to hrůza, kdybys mi nepomohl.
Slečna Malkinová je zlá. Díky tobě to tady šlo přežít.
Jo, ale já se bál, že když to budete vědět všichni,
zjistí to ostatní.
Nikomu jsem nic neřekla.
- Nikdo z nás. Umíme držet tajemství. - Jo.
Řekl jsi jim, že si trhám obočí uprostřed?
Protože netrhám.
O tvém srostlém obočí
a že ty jíš šušně, řekl jen mně.
- A já se sotva uchechtl. - Co?
Odcházím.
Já to zkusil.
Moment, je pátek!
Nevezmete si mě domů?
Summer, jsi na řadě. Prosím, omlouvám se.
Jak ti teď můžu věřit? To byla otázka.
Co tady všichni děláte?
Odcházíte? Dobře, udělejte si volno.
Odpočiňte si na tu zítřejší soutěž. Běžte domů.
Tak šup. Kšá! Tak běžte.
My dva si musíme promluvit.
Nechápu to.
Dětem jsem lhal, ale co jsem provedl vám?
Prosím? Mluvil jsi s nimi za mými zády. A radil jim!
Dobře. Cítím se mizerně, ale chtěl jsem…
Podrývat mé metody!
Okrást mě o zadostiučinění z jejich úspěchu.
Co? Naučili se vše, co jste chtěla, nemáte radost?
Mě teda analyzovat nebudeš. Jsem dospělá.
Ne spratek, co má Canterburské povídky za mučení.
Není to mučení?
Ticho! Chtít po mně, abych byla šťastná, když mám jen tyhle čtyři zdi!
- A co vaše rodina? - Vidíš tu snad nějakou?
Pokud nejste příbuzná s trenérem, tak ne.
- Ty fotky neřeš. - Jako bych je neviděl.
Učení jsem zasvětila celý život a skončila jako ubohá náhražka.
Neměla jsem vlastní třídu, nezískala respekt.
Šťastná?
Podle tebe mám být šťastná?
Já měl taky sny, co se nesplnily.
Podívat se na Everglades, roznášet salmonelu.
Ale letos se mi stalo něco ještě lepšího.
S těmi dětmi jsme si sedli.
A nepomohlo ti, třeba jen malinko, že jsi mluvící zvíře?
Ano, třeba je problém ve vás.
Viděl jsem náhradní učitele, které děti milovaly.
Co paní Knightová?
Smradlavá byla, ale na děti milá.
A co pan učitel Monk?
Neměl láhev nikdy plonk.
Tohle bylo dávno před vámi.
Slečna Loschová?
Bezvadná úča,
byla má.
Počkat, vy jste tu studovala?
Nepamatuješ si mě? Byla jsem úplně jiná.
Byla jsem…
Šťastná.
VÍTĚZKA GRAMATICKÉ SOUTĚŽE
Jé, no jo.
Byla jste moc milá.
Byla jsem rozkošná. A ona…
Byla jste…
Šťastná.
Ano, byla. Měla jsem pocit, že dokážu cokoli.
A řekněte, myslíte, že byla…
Šťastná?
Udělala si z vás rodinu.
To dobří učitelé dělají. I ti náhradní.
Snaží se za tu krátkou dobu něco změnit.
A díky tomu jsou šťastní oni.
Vždyť s láskou nic nám nekončí,
díky ní úsměv zpátky naskočí.
Nechte zmizet ten škleb. A smíchu čas,
nechť dostaví se s vámi zas.
Vždyť máte je
a oni mají vás, navzájem se rozjasněte
a uzdravte si tělo i duši.
A uzdravte si tělo i duši.
A budeme…
Šťastní.
No, to bylo překrásné.
Vím, že na to máte.
Zítra jim pomůžete k prvnímu místu.
A ty půjdeš se mnou.
Ne, zlobí se na mě. Nechte je soustředit se na výhru.
Ne, vezmu tě s sebou.
Až vyhrají, zařídíme, aby viděly, co jsi pro ně udělal.
Víte co? Jste výjimečná.
DĚJEPISNÁ SOUTĚŽ
Nemohl jsem spát.
Pořád jsem myslel na to, co Leo udělal.
Nebudeme o něm mluvit. Skončili jsme s ním.
Jsme připravení, vyhrajeme sami.
Dobré ráno, mí milí žáci.
- Vypadá to, že si věří. - Byla jste milá, dobře.
Díky, za chvíli dám zase vědět.
Jsem Betsy Rossová.
V roce 1776 jsem navrhla první americkou vlajku.
Její vzhled jsem si nenadiktovala.
Naslouchala jsem nápadům ostatních.
Díky tomu dnes vlajka vypadá takto a všichni mě měli rádi.
Jsem Susan B. Anthonyová.
Hrála jsem zásadní roli v hnutí sufražetek v 19. století.
Nejsem ale nijak výjimečná, ani má rodina.
Rozumím běžným ženám, které nemohly volit do roku 1920.
Jsem Winston Churchill. „Budeme bojovat na plážích.
Budeme bojovat v polích i ulicích.
Nikdy se nevzdáme, ale snadno je odmítneme hezkým dopisem,
- aby se nezbláznili.“ - To je úžasné.
Naučila jste je věci ze života.
Nic neslyším. Otevřete tu kapsu?
Pohřbili mě na hranici. Johanka z Arku se ale ničeho nebojí.
Nebreč mi tu! Každý má nějaké problémy.
Já si o nich promluvila s kamarádem a bylo mi líp.
Jé, ten kamarád budete asi vy.
Zázraky paní Malkinové. Jedete do Kouzelného parku!
Blahopřeji celé třídě!
Jo!
A také první náhradní učitelce, která vyhrála titul učitelky roku.
Do parku vás vezmou paní Malkinová a trenér Kimura.
Je po všem? Vyhráli jsme? Kdy budu moct ven? Co se děje?
Slečno Malkinová, můžeme jít za Leem?
- Bude pršet. - Nemůžeme na chvíli do třídy?
Víš, co mi dělá déšť s příčeskem.
Myslel jsem, že jste nějaký podivný zvíře.
Vzteklej, zahořklej pytel naftalínu s pěnou u pusy,
ale Jayda se takhle ještě nechovala. Jako by byla… milá?
Naše paní Malkinová!
Znáte naše děti skvěle.
Jste výjimečná.
Příští rok jí dejte plný úvazek.
To určitě nějak zařídíme.
Pomohla Summer získat tolik přátel.
Cole je hrdý na svůj hlas.
- Jak jste to dokázala? - No…
Zlobí mě žaludek, raději poběžím.
To nemůže stihnout.
Co se stalo? Nic jsem neslyšel.
Vyhráli jsme? Myslel jsem, že uvidím děti.
Jedeme na výjimečné místo.
Oslavíme to společně?
Párty s pizzou?
Páni, oslava v dalekých krajích.
NÁRODNÍ PARK EVERGLADES MINISTERSTVO VNITRA, USA
Co se děje? Necháte mě tady?
A co děti?
Prohrály. Ztrapnily se tam a viní tebe.
Co? A proč všichni jásali?
To byla ta druhá třída. Je mi líto.
Co jsem provedl? Nikdy mi nebylo tak hrozně.
To neříkej. Snil jsi o Everglades.
Tak si ho užij. Aspoň už nikdy nepotkáš děti.
Nebo jejich rodiče. Nebo ředitele. Nebo média.
Tohle byl můj sen dřív. Děti mě teď…
- Co? - Kde je?
- Schovává se? - Za trávou není.
Byl tady.
- Co se stalo? - Vidělas ho?
Ale, to je škoda. Asi někam utekl.
To nás opustil?
Podívejte!
Tady je nějaký vzkaz.
- Leo umí psát? - Jasně, když uměl mluvit.
Co, On mluvil i s vámi? Já myslela, že jsem výjimečná.
Milé děti, moc jsem si to s vámi letos užil,
ale chci jít dál a konečně vidět svět.
Uvědomuji si, že jsem vás zradil a nejde to napravit.
Buďte, prosím, tak hodní
a nechte si naše povídání pro sebe, aby mě netrápili
jako E.Týho, Železného obra, Splashe,
nebo toho z Tváře vody.
Svůj úspěch přisuďte paní Malkinové,
když je tak nesmírně morálně zásadová.
„S pozdravem, Leo.“
Pokusme se z něj mít radost. Dělá to, co si přál.
Nestihli jsme mu ani poděkovat.
Takový je život. Stává se těžším, jak stárneme.
To je dospívání.
Když jsem byl mlád,
bylo mi všechno nějak fuk.
Na těle neměl jsem chlup, život byl fajn.
Když jsem byl mlád, dárky mi nosil Santa Klaus
a řeči kolem menopauz? To bylo tabu.
Jako malá… Boty jsem měla nejmenší.
Burgery prý byly zdravější, život byl krásný.
Když jsem byl mladý,
mluvil jsem sprostě a všem vykládal,
z mámina zadku jsem se vyklubal, jak kuřátko.
Já jako malá…
hádky našich poslouchala.
Žil děda i pískomil Blešík, život byl fajn.
Když mi bylo pět,
bylo mi fuk, když někdo umřel.
Při stříhání jsem víc brečel, život byl fajn.
Já jako malá…
mobil nepotřebovala.
Nemohl jsem si koupit drona, život byl fajn.
Když jsem byl malý.
Všichni se se mnou jenom smáli, krásně si se mnou povídali.
V roce pravidla nebyly, jen „nespadni“.
Jen jsme se bavili.
To vše je pryč.
Už je nám víc.
Opatrně na dračí dráze.
Otři si sedátko i držátko.
Ať úča říká cokoli, zavoláš každou půlhodinu.
A nic neolizuj.
Snažili se na Kabira tlačit, když byl na řadě.
Dokáže odpálit přes celý hřiště.
To je něco.
- Co teď asi dělá Leo? - Tak to netuším.
Jasně, děcka, proč byste otáčely tu starou želvu?
Ačkoliv zná pravdu! Ale ne, všichni jsou pryč.
Všichni kromě mě a toho ubohýho…
Moment, kde je mobil toho s alergií?
Tady je.
Čau, drone. Tady želva.
Nepřiletěl bys sem? Akorát jsem si na tebe vzpomněl.
Ne, takhle ne…
Jo, jasně. To je fuk. Přileť hned sem.
SALÁT ZE SRDCE
Na salát není čas. Otoč mě!
Tak jo, rychle!
Za spratkama!
Čau.
Uklidni se, kámo. Všechny tu děsíš.
NAJDI: MŮJ TELEFON/ ELI
Tak jo, jdem na to.
Jejda.
Náš poslední třídní výlet.
Tak proč je nejhorší?
Co?
- Co se to tu děje? - Byla to ona!
Co prosím?
Celé jsem to viděl.
Vzala ho z terária, když jste odešli.
Vzala ho a já chtěl něco říct,
ale ten její luxík
mě vyděsil a já uklouzl po něčí moči,
překlopil se a je to celý moje chyba.
Žárlil jsem na kamaráda, když byl šťastný.
Naprášil jsem ho tím videem a teď napráším tebe.
Lže! Tomu želvákovi se nedá věřit. Vždyť podvedl Lea.
Víte, že na ten pitomej vejlet jedete díky Leovi.
Vyřešil vaše divný problémy.
A vy vyhráli.
Chtěl smysluplně využít zbytek svýho ubohýho života
a povedlo se.
Jak jako zbytek života?
- Umírá! - Cože?
Bude mu 75 a to ještěři končej.
- Ale ne! - Umírá?
Ale trápí to Nedostatečnou? Ne. Chce jenom shrábnout úspěch.
Další lež!
Tak kde je, paní Nešťastná?
Kde je můj kámoš, Nedostatečná? Kde je?
Vyklopte to, Nedostatečná!
KDE JE, NEDOSTATEČNÁ?
- Řekněte nám, co jste s ním udělala! - A dost!
Vzala jsem ho a odvezla pryč.
Co? To je šílený. Jako vážně?
Má pravdu. Chtěla jsem si přisvojit úspěch, aby mě to udělalo…
Šťastnou.
- Umře s tím, že se zlobíme. - Kde je?
Everglades.
Jako do těch Glades? Tam je to šílený.
Vždyť ho tam rozcupujou.
Pomozte nám ho najít!
Musíme ho zase vidět.
Copak?
Musíme změnit trasu. Jedeme do Everglades.
Co? Jedeme do Kouzelnýho parku.
To jsme řekli rodičům, takže jedeme.
No ne, naše první hádka.
Díky, to zvládnu.
Děti, jedeme do Kouzelného parku.
Díky, ale na mě je moc zakalená. Kde tady najdu pítko?
Ty mikroorganismy jsou nebezpečné.
Řekla mi to žačka. Copak jste neslyšeli o Pasteurovi?
JSI POMALÝ
Co to…
- Pomozte mi někdo. - Šéfe, jste to vy?
Cože?
To je ten, co nás na té párty osvobodil.
To je on?
To je on!
KOUZELNÝ PARK 3 KM
Nevím, co si bába myslí. Zachráníme ho sami.
Sežeňte mu řasy!
A pár z vás!
Tady si to zamiluješ.
Žádní otravní trenéři,
ani rozmazlení spratci a jejich přihlouplý fóry o nohách.
Mně ty děti chybí.
Co?
Nejsou to spratci.
Jen je musíte poznat.
Jeden z nich má třeba tátu s gorilíma zádama.
To zmáknu. Vrať se za dětma.
Neviděl někdo mýho kámoše?
Zelenej, hrbolky, ocas. Příšerně ošklivej.
Tak jo, jde se dál.
- Jsme tady! - Ano!
A já mám hlad.
- Jdeme. - Vítejte v Kouzelném parku.
- Já… - Draka z cukrový vaty!
- Kouzelné křupky! - I pro mě!
Jednorožčí bonbóny. Jsou fakt úžasný.
Tak jo, děti. Stíháte to? A pro mě tu ohnivou masku.
Tak jo, jdeme na to. Že jo, děcka?
Děláte si srandu?
- Utíkejte! - Rychle poběžte!
Panebože.
Rychle, paní Malkinová!
- Rychleji. - Jeďte beze mě.
Musíte řídit!
Tak honem!
No tak!
Dezinfekci!
Ať to byl kdokoli, zaplatí za to!
Už běží!
- Musíme odjet! - To zmáknu.
- Co? - Jsem z Bronxu.
Řídím od osmi let.
Bože můj!
Vyberte si pruh, dámo!
Já to věděl. Leo?
Hej! Ne! Já to tady nesnáším!
Vysvětlil jsem jim, že jsem se bál, že to někdo řekne,
ale teď se na mě zlobí
a můj pohřeb bude ještě horší než Křéči třetího.
- To je kdo? - Asi nějakej druh sendviče.
Proč mluvíš o pohřbu?
Protože brzy umřu. Je mi už skoro 75!
No a? Dožíváme se tak 110.
Co? Ale táta Skyler říkal…
Sto deset, když tě nesežere krokodýl.
Mně je 97.
Mně je 106. Je mu je 74? To je mlaďoch.
Hele, jak rychle mrká.
Já budu žít! To je paráda!
Tak on bude žít!
Musím se vrátit k dětem. Napravím to.
A my ti pomůžeme.
Tak on bude žít! Pššt!
Už jsem se omluvil.
Umět tak zatáčet.
Pánové, než se unáhlíte, promluvme si o tom, proč jste rozčilení.
Nerozvádí se někomu rodiče?
- Nezastavíš už? - Snažím se,
ale mám 36 kilo a ten pedál se nehne.
Tohle je děsivý.
Proboha!
Co to… nějakej divnej mamut?
Nevím, ale může nás zabít, co?
Rozhodně.
Jsme tady.
Pozor, zpátky.
- Proboha. - Ne.
Já jsem dostatečná.
Měl by ses zchladit.
Summer, mluv.
Nevím, jestli to znáš, ale to je fuk.
Jeli jsme do Kouzelnýho parku, je super,
já tam nebyla, kouzla nemusím, ani horský dráhy,
nějak mě nudí.
Jsou děsivé, což není nuda,
ale nic neděláš, jen tam sedíš a lítáš,
když můžeš hrát fotbal, nebo péct.
Máma drží dietu, takže…
Jak by tady mohl Leo přežít?
Kdo ho máme vůbec začít hledat?
Tak to netuším.
Co? Leo! Ne!
- Ale ne. - Leo!
Leo, chtěli jsme ti jen poděkovat.
Mrzí mě, že jsem se zlobil. Nás všechny.
Vyhráli jsme ten výlet, Leo. Díky tobě.
Měl jsem pocit, že dokážu všechno.
Dal jsi nás dohromady.
Žádný ještěr mě tolik nenaučil.
Vlastně ani neještěr.
Nebojím se. Chci tě ještě obejmout.
Cože? Sežrali mu vnitřnosti!
Já nejsem…
Jsem v pořádku.
- Leo! - To jsi vážně ty!
Promiňte, že jsem vás vyplašil. Ve stresu svlékám kůži.
Hustý!
To byl ten nejlepší pohřeb, co jsem mohl mít.
Ale když jste vyhráli,
neměli byste slavit v Kouzelném parku?
Nemohli jsme slavit. Museli jsme tě vidět, než umřeš.
Kdo vám řekl, že umírám?
Ta žel… Squirtle nám to řekl.
Myslel jsem, že jo, ale zjistil jsem, že neumírám.
Vážně?
Vy už se nezlobíte?
Jasně, že ne!
Máme tě rádi, Leo.
- To je super! - Mám radost.
S těmi endorfiny máš pravdu, je to úžasný pocit.
Pořád jdeme. Dej mi chvilku.
Jsem rád, že jsi v pořádku. Promiň, že jsem tě naprášil.
Tohle ti chci dát.
- Aspoň tohle. - To je dobrý. Obleč se, nebo tě zavřou.
Měli byste být hrdí. Letos jsme se toho tolik naučili.
Než půjdu, ráda bych dokončila něco,
co začala paní Salinasová.
Přečtu vám teď zbytek Šarlotiny pavučinky.
- Dělá si srandu? - Neboj, to přežijeme.
Šarlota umírala.
„Jsem ale klidná,“ řekla.
„Tvůj úspěch byl totiž i tak trochu můj úspěch.“
„Proč jsi to pro mě udělala?“ Ptal se Vilbur.
„Mám tě ráda,“ odpověděla Šarlota.
„Koneckonců, co je vlastně život?
Narodíme se, chvíli žijeme a umřeme.
Možná jsem se snažila vylepšit svůj život.
Bůh ví, že by to prospělo každému.“
Co? Tak jsem se spletl! Pláč mi dělá moc dobře.
Stejně bych ty pavoučky zblajznul.
Ty teda nikdo žrát nebude!
Dobrý den!
Paní Salinasová.
- Chyběli jste mi. To je Cole. - Hurá.
Můžu ho pochovat?
Je tak malý.
Má jen jedno. Ostatní vajíčka asi nezahrabala dost hluboko.
První stupeň končí nám.
Dětství vážně za sebou mám.
Začnu hledat si v zrcadle fousy.
Minerálkou naředím si džusy.
Já odmlouvat začnu.
Já bych chtěl zůstat stejný.
Stýskat bude se mi.
Jak to bez vás na druhém stupni zvládneme?
Zvládnete. To nebylo mnou, sami jste to zvládli.
Potřebovali jste se někomu svěřit a to stačí.
Každý má z něčeho strach, tak se nebojte svěřovat.
Najděte si svého Lea.
Může to být učitelka, máma, tvůj kamarád.
Tvoje želva.
Vyslechnou vás a slibuju, že vám pak bude líp.
Slečno Malkinová! Evidentně jste zanechala stopu.
A jak jsem slíbil, příští rok dostanete vlastní třídu.
Děkuji vám, pane řediteli.
Mám ale jednu podmínku.
Ať budu učit kohokoli, chci mít ve třídě tyhle dva mazlíčky.
V tom nevidím žádný problém.
- No vidíš, budeme s Malkinovou. - Změna nám prospěje.
Gratuluju, seznamte se s vašimi žáčky.
- To ne! - Panebože!
To je hromada energie.
Konečně se naučíme abecedu!
- Panebože. - Jo!
SPINKÁNÍ
Pátá třída před námi, první stupeň končí…
Život chvátá.
Půjdu si pálkou máchnout.
Vojáčci, sladkosti, tyčinky.
Klouzačky, prdění, nugetky,
nikdo mě nezastaví.
Pátá třída před námi, největší jsem ze všech, v kapse to mám!
Sednout, hned! Tady jsem šéf já,
propadnul jsem k vám už minulý rok.
Tak už to mám, nepozveme k nám Caru.
Tu ráda nemám.
Sabrina, ta je fajn.
Na čtvrťáky však kašlem.
Seznam si napíšem?
Jo, vyškrtni ty šprty.
- No a co se Summer? - Jo, ta jde.
Co? Zvracím.
Pátá třída před námi.
Konečně budu k nepřehlédnutí
A zeptaj se jak se daří?
Já nastoupil před třemi lety.
Jsem bourák po zásluhách.
Ano, pravdu díš.
Ještě pět minut.
Dobře, pět minut.
Dočkat se nemohu, než vložím svou nohu
do školy jediné, tak trochu rodinné.
Není dovoleno uvnitř s rodiči se objímat.
Venku společně nad námi mohou se však dojímat.
Ještě pět minut.
Cole, letos vstávat budeš muset sám. Letos…
Ještě pět minut.
Dobře, pět minut.
To je ale důslednost, taťko!
Mírní se, alergie moje prý už mírní se.
Až zabere mi další prášek, posvačím víc než jen hrášek.
Vítejte, páťáci, čekaj vás schody,
letos máte třídu v druhém poschodí.
No, pecka!
Jen pozor na předškoláčky.
Lampu svou v noci mohu zhasnout,
nad hláskováním všichni budou žasnout.
Konec se šikanou teď bude.
Tričko s korunkou z domu půjde.
Konec domácích jídel, sliz vyženeme mýdlem.
Sbohem dám tetování.
Já zase psíků barvení.
Tento rok třída pátá.
Rozhodne, kam vydáme se dál.
PAMÁTCE NAŠEHO PŘÍTELE A KOLEGY, JAMESE CORDERA